# data[].attributes.body
В Австралії народився Джеймс Олдрідж, який написав оповідання "Останній дюйм".

Детальніше про Австралію тут.

# data[].attributes.location_name
Токіо, Японія

# data[].attributes.headline
Токіо, Японія

# data[].attributes.subject
Токіо, Японія

# data[].attributes.body
В Токіо почалася літературна діяльність відомого японського письменника Ое Кендзабуро.

Детальніше про Токіо тут.

# data[].attributes.location_name
Осака, Префектура Осака, Японія

# data[].attributes.headline
Осака, Префектура Осака, Японія

# data[].attributes.subject
Осака, Префектура Осака, Японія

# data[].attributes.body
Тут народився і навчався Кавабата Ясунарі - видатний японський письменник, лауреат Нобелівської премії з літератури, автор роману "Тисяча журавлів".

Детальніше про Осаку тут.

# data[].attributes.location_name
Каліфорнія, США

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожує Демус Василина.

# data[].attributes.headline
Каліфорнія (США)

# data[].attributes.subject
Каліфорнія (США)

# data[].attributes.body
Джек Лондон - видатний письменник - народився в Каліфорнії (США). Він написав чудовий та вражаючий твір "Жага до життя" у 1905 році. Детальніше про Каліфорнію тут.

# data[].attributes.location_name
Коннектикут, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожують Саблон Д., Ділай Ю., Салаш М., Вєтров А.

# data[].attributes.headline
Коннектикут, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Коннектикут, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Гаррієт Бічер-Стоу, яка написала роман "Хатина дядька Тома", жила у Коннектикуті (США). Детальніше про Коннектикут тут.

# data[].attributes.location_name
Сан-Франциско, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожують Саблон Д., Ділай Ю., Салаш М., Вєтров А. 

# data[].attributes.headline
Сан-Франциско, США

# data[].attributes.subject
Сан-Франциско, США

# data[].attributes.body
Джек Лондон, який написав оповідання "Жага до життя", жив у Сан-Франциско, США. Детальніше про Сан-Франциско тут.

# data[].attributes.attachment_link.title
Сан-Франциско

# data[].attributes.body
Подорожують Мицкан Христина, Поліщук Георгій.

Ду Фу народився в Китаї, походив зі стародавнього роду. Народився у збіднілій на той час сім’ї провінційного урядовця невисокого рангу. Майбутній поет рано втратив батьків, його виховала тітонька Пей. Вона оточила хлопця турботою і любов’ю, дбаючи про нього, як про рідного сина. Детальніше про Китай тут.

# data[].attributes.location_name
Флоренція, Італія

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожує Палагнюк Тимофій

# data[].attributes.headline
Флоренція, Італія

# data[].attributes.subject
Флоренція, Італія

# data[].attributes.body
Данте став відомим завдяки своїй "Божественній комедії"

Народився він у Флоренції у знатній, але не дуже багатій родині. В юності він отримав класичну освіту і вивчав латинську літературу, риторику та філософію.

Детальніше про Флоренцію тут.

# data[].attributes.location_name
Стретфорд-на-Ейвоні, Велика Британія

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожує Скрут Володимир

# data[].attributes.headline
Стретфорд-на-Ейвоні, Велика Британія

# data[].attributes.subject
Стретфорд-на-Ейвоні, Велика Британія

# data[].attributes.body
Вільям Шекспір народився у Великій Британії у місті Стретфорд-апон-Евойні. Був англійським драматургом Єлизаветинської епохи, актор і поет. Один із найвідоміших драматургів світу, автор принаймні 17 комедій, 10 хронік, 11 трагедій, п'яти поем і циклу зі 154 сонетів.

Детальніше про Стретфорд-апон-Евойн тут.

# data[].attributes.attachment_link.title
Стретфорд-апон-Евойн

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожує Суховерський Святослав

# data[].attributes.body
Тут народився Данте Аліг'єр в 1326 році. Його дитинство і молодість пройшли в атмосфері політичної нестабільності. Він отримав хорошу освіту, вивчав латинську мову, риторику, граматику, філософію та літературу. За своє життя став письменником, прозаїком, мислителем та іншим. Велика слава прийшла після його поеми "Божественна комедія", яка складалась з трьох частин. Данте також відомий своєю участю у політичному житті Флоренції, де він підтримував партію білих гвельфів. Його вигнали з рідного міста, і він провів решту життя у вигнанні.

Детальніше про Італію тут.

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожують Гаврилів Юлія, Горалевська Анастасія, Петряєва Вікторія

# data[].attributes.body
Мігель де Сервантес Сааведра жив в Іспанії. Він автор роману «Дон Кіхот». Його творчість має величезний вплив на світову літературу, і "Дон Кіхот" залишається класикою, яка читається і вивчається по всьому світу.

Детальніше про Іспанію тут.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Мадри́д ( исп. Madrid ) - столица и крупнейший город Испании, а также административный центр одноимённых провинции и автономного сообщества. Муниципалитет находится в составе района ( комарки) Ареа-Метрополитана. Крупнейший экономический, политический и культурный центр страны. Население города - 3,266 млн жителей ( 2019).

Город расположен в центральной части Пиренейского полуострова. Большой Мадрид представляет собой агломерацию площадью 1200 км ². Сам город располагается на территории площадью 607 км ² и включает 21 административный округ. Крупный транспортный узел ( железные, скоростные шоссейные дороги, один из крупнейших в мире аэропортов).

Мадрид - влиятельный культурный центр, в котором расположено множество музеев международного масштаба, среди которых Музей Прадо, Центр искусств королевы Софии, Музей Тиссена-Борнемисы и Форум Мадрид, находящиеся в сотне самых посещаемых музеев в мире.

Существует немало версий происхождения названия города. Известно, что он упоминается в 939 году под названием "Магерит", предположительно от арабского "ма́дара" (مدرة) - "город". Согласно другой версии, название доарабское, из староиспанского maderita - "лесная поросль".

Существуют и другие версии:

1. По древнему преданию, Мадрид был основан античным героем Окнием, сыном Тиберина (бога реки Тибр) и пророчицы Манто. На берегу реки Мансанарес была основана крепость Мантуя Карпетанская.

2. Есть версия, что название "Мадрид" происходит от кельтского "Магерит" - "большой мост" (после арабского завоевания Испании искажённого в "Маджерит").

Мадрид расположен в центре Испании на высоте 667 м над уровнем моря. Через город течёт небольшая река Мансанарес, ранее принадлежавшая исторической области Кастилии. В северо-западной части города возвышается горный массив Сьерра-де-Гуадаррама с его высочайшей точкой Пеньялара (2430 м).

Благодаря высоте в 667 метров над уровнем моря и континентальному климату лето в Мадриде жаркое с малым количеством осадков, а зимы намного холоднее, чем в городах на средиземноморском побережье. Снегопады случаются практически каждый год, иногда зимы бывают особенно снежными. Средняя январская температура составляет 5-6 °C, июльская - 25-26 °C. Среднее годовое количество осадков составляет около 400 мм.

Год

Численность

2018

3 223 334

[24][25]

Демографическая пирамида Мадрида в 2022

Столица занимает первое место в стране по численности населения, которое увеличивается главным образом за счёт иммигрантов. В городе сейчас проживает более 3,3 млн человек. Государственным языком является испанский, помимо него, население города использует каталанский, галисийский, баскский, а также языки мигрантов - арабский и пр. Большая часть населения - католики.

Археологические раскопки на берегах реки Мансанарес доказывают, что появление человека в окрестностях Мадрида относится к эпохе нижнего палеолита (около 100 тысяч лет назад). Однако упоминания о Мадриде как о городе появляются значительно позже. Считается, что город основал эмир Кордовы Мохаммед I для защиты подступов к Толедо от леонцев и кастильцев[31].

Город вырос вокруг крепости Маджирит, первое упоминание о которой относится к 932 году. Была построена крепость "алькасба", отделённая от жилых кварталов - "медины". Во время Реконкисты, в 1085 году Мадрид был покорён королём Альфонсо VI.

Развитие города вплоть до 1561 года, когда король Филипп II сделал его столицей королевства, во многом зависело от взаимоотношений арабов и испанцев, то воевавших, то живших в мире. Очертания, похожие на современные, город приобрёл в период наиболее интенсивного развития с 1570-х по 1670-е годы. К концу XVI века в Мадриде уже жило 80 тыс. человек[32].

При короле Филиппе IV была построена четвёртая по счёту городская стена.

В начале XVIII века испанская корона перешла к Бурбонам. При Филиппе V началось строительство нового королевского дворца ( Palacio Real) вместо сгоревшего в 1734 году старого дворца Алькасар (известного своими лабиринтами).

Королевский дворец

При короле Карле III Мадрид стал настоящей европейской столицей. Были приглашены такие архитекторы, как Сабатини, Марке, Вентура Родригес, Хуан де Вильянуэва и др. Были проведены работы по благоустройству: замощены и иллюминированы улицы, модернизировано водоснабжение. Город приобрёл неоклассический облик. Однако рост города прекратился. В 1808 году город был захвачен французами (вторжение Наполеона). 2 мая 1808 года после свержения французами короля Фердинанда VII и провозглашения королём Жозефа Бонапарта в городе вспыхнуло восстание, жестоко подавленное оккупантами. Этот эпизод (расстрел восставших) отражён в одном из самых знаменитых полотен Гойи.

Спустя два года вспыхнула освободительная война, перешедшая в Испанскую революцию 1808-1814 годов. Впоследствии о развитии Мадрида много заботились король Фердинанд VII и королева Изабелла II. При королеве Изабелле произошёл бурный рост города, в связи с чем были снесены почти все городские ворота. До наших дней сохранились лишь Толедские ворота (фрагмент) и ворота Алкала.

Серьёзная перестройка города произошла в конце XIX - начале XX века. На месте старых были проложены новые, широкие улицы и бульвары, построено много зданий в стиле модерн (" ар нуво)". В 1936 году во время гражданской войны началась оборона города республиканцами от националистов ( фалангистов) под командованием Франсиско Франко. В марте 1939 года гарнизон капитулировал. Были повреждены многие исторические здания, экономика испытывала многочисленные затруднения. Вместе с тем было начато несколько крупных архитектурных проектов - триумфальная арка, штаб ВВС в районе Монклоа и некоторые другие. В 1950-е годы начали налаживаться связи с США. Начался подъём экономики и развитие туризма.

Бой фалангистов и народной милиции в районе мадридских казарм Монтанья. 30 июля 1936 года

После смерти Франко в 1975 году и третьей реставрации Бурбонов на трон взошёл король Хуан Карлос I.

В Мадриде начинается движение, известное как "мовида" - бурный рост субкультур и появление ряда новых деятелей кино и театра. В 1990-х годах были открыты два новых художественных музея - Музей королевы Софии и Музей Тиссена-Борнемисы. 11 марта 2004 года в Мадриде произошёл разрушительный террористический акт (одновременный взрыв на нескольких вокзалах). События 11 марта считаются европейским аналогом террористического акта в Нью-Йорке 11 сентября. В память о жертвах в центре города был возведён мемориал " Лес умерших ".

Карта административного деления Мадрида

В административном плане Мадрид разделён на 21 район ( исп. distritos), которые, в свою очередь, делятся на 131 подрайон ( исп. barrios)[33].

В приведённом ниже списке жирным выделены названия районов.

1. Сентро, подрайоны: Паласио, Эмбахадорес, Кортес, Хустисия, Универсидад, Соль.

2. Аргансуэла, подрайоны: Пасео-Империаль, Акасиас, Чопера, Легаспи, Делисиас, Палос-де-Могер, Аточа.

3. Ретиро, подрайоны: Пасифико, Адельфас, Эстрелья, Ибиса, Херонимос, Ниньо-Хесус.

4. Саламанка, подрайоны: Реколетос, Гойя, Фуэнте-дель-Берро, Гиндалера, Листа, Кастельяна.

5. Чамартин, подрайоны: Эль-Висо, Просперидад, Сьюдад-Хардин, Испаноамерика, Нуэва-Эспанья, Кастилья.

6. Тетуан, подрайоны: Бельяс-Вистас, Куатро-Каминос, Кастильехос, Альменара, Вальдеаседерас, Берругете.

7. Чамбери, подрайоны: Гастамбиде, Арапилес, Трафальгар, Альмагро, Вальеэрмосо, Риос-Росас.

8. Фуэнкарраль-эль Пардо, подрайоны: Эль-Пардо, Фуэнтеларрейна, Пеньягранде, Баррио-дель-Пилар, Ла-Пас, Вальверде, Мирасьерра, Эль-Голосо.

9. Монклоа-Аравака, подрайоны: Каса-де-Кампо, Аргуэльес, Сьюдад-Университариа, Вальдесарса, Вальдемарин, Эль-Плантио, Аравака.

10. Латина, подрайоны: Лос-Карменес, Пуэрта-дель-Анхель, Лусеро, Алуче, Лас-Агилас, Кампаменто, Куатро-Вьентос.

11. Карабанчель, подрайоны: Комильяс, Опаньель, Сан-Исидро, Виста-Алегре, Пуэрта-Бонита, Буэнависта, Абрантес.

12. Усера, подрайоны: Окаситас, Оркасур, Сан-Фермин, Альмендралес, Москардо, Софио, Прадолонго.

13. Пуэнте-де-Вальекас, подрайоны: Энтревиас, Сан-Диего, Паломерас-Бахас, Паломерас-Суресте, Портасго, Нумансиа.

14. Мораталас, подрайоны: Павонес, Оркахо, Маррокина, Медиа-Легуа, Фонтаррон, Винатерос.

15. Сьюдад-Линеаль, подрайоны: Вентас, Пуэбло-Нуэво, Кинтана, Ла-Консепсьон, Сан-Паскуаль, Сан-Хуан-Баутиста, Колина, Аталайа, Костильярес.

16. Орталеса, подрайоны: Паломас, Вальдефуэнтес, Канильяс, Пинар-дель-Рей, Апостоль-Сантьяго, Пиовера.

17. Вильяверде, подрайоны: Сан-Андрес, Сан-Кристобаль, Бутарке, Лос-Росалес, Лос-Анхелес (Вильяверде).

18. Вилла де Вальекас, подрайоны: Каско-Историко-де-Вальекас, Санта-Эухения.

19. Викальваро, подрайоны: Каско-Историко-де-Викальваро, Амброс.

20. Сан-Блас, подрайоны: Симанкас, Эльин, Апоста, Аркос, Росас, Рехас, Канильехас, Сальвадор.

21. Барахас, подрайоны: Аламеда-де-Осуна, Аэропуэрто, Каско-Историко-де-Барахас, Тимон, Корралехос.

ВВП Мадрида - крупнейший из всех испанских городов, в 2011 году он составил 124,9 млрд евро. Годовой бюджет Мадрида в 2014 году составил 14,45 млрд евро. Несмотря на тенденцию к переносу индустриальных центров в промышленные парки, расположенные вне городской черты, Мадрид остаётся вторым по важности после Барселоны промышленным центром Испании. В последний период значительно выросло значение аэропорта Барахас и его вклад в административную и финансовую деятельность. Существенно выросло в последние годы строительство дорог и расширение железнодорожного транспорта. Однако Мадрид, как и вся Испания, отстаёт от остальной Европы в развитии новых технологий. В пригородах - несколько автомобильных заводов.

Кроме того, инфляция в Испании выше среднеевропейского уровня. Начиная с 1998 года цены на жильё выросли на 150 %, чему способствовало введение евро. Произошла потеря конкурентоспособности с основными торговыми партнёрами. Мадрид развивает туристическую деятельность, являясь наиболее посещаемым иностранными туристами городом страны. Объявление Мадрида в 1992 году "Городом европейской культуры" было важным шагом в развитии этого процесса.

В городе расположено несколько крупных университетов.

В городе действует сеть автобусных маршрутов и (с 1919 года) метрополитен, который в последние годы быстро развивается (например, проложена вторая кольцевая линия, соединившая между собой промышленные пригороды к югу от города). Метрополитен Мадрида занимает второе место в Европе по протяжённости линий (324 км) после лондонского (408 км). В настоящее время в дополнение к метро в Мадриде открыта сеть современного трамвая (см. Мадридский трамвай), известного как лёгкое метро ( исп. metro ligero). "Лёгкое метро" использует современные низкопольные трамваи Citadis 302.

Действует сеть городских электричек, имеются два основных железнодорожных вокзала - Аточа (южное направление) и Чамартин (северное направление).

На северо-восток от города - международный аэропорт Барахас (4 терминала). Аэропорт ежегодно обслуживает около 50 млн пассажиров и входит в список 20 крупнейших аэропортов в мире.

Основные автомагистрали имеют радиальное направление. Ниже приводится список основных магистралей:

Эти свободные автотрассы параллельны платным трассам R-2, R-3, R-4 и R-5, которые разгружают движение по бесплатным дорогам.

Кроме того, в Мадриде имеется несколько кольцевых трасс. Эти дороги позволяют объезжать город в случае необходимости.

Город является одной из красивейших столиц не только Европы, но и всего мира. Экономическая и культурная жизнь города сосредоточены на Площади Кастилии и улице Алькала. Именно здесь находятся самые дорогие магазины и роскошные рестораны.

Одна из главных культурных достопримечательностей города - музей Прадо, основанный Марией Изабеллой Браганса, второй женой Фердинанда VII. В 1819 году музей разместился в современном здании в качестве Королевского музея. Здание музея по заказу короля Карла III в 1785 году спроектировал архитектор Хуан де Вильянуэва. Два других крупных музея Мадрида - Музей королевы Софии и Музей Тиссена-Борнемисы - вместе с музеем Прадо образуют так называемый "золотой треугольник искусств". В первом собраны картины современного искусства. В частности, в музее королевы Софии находится знаменитая картина Пабло Пикассо "Герника", а также творения Сальвадора Дали и Жоана Миро. В Музее Тиссена-Борнемисы находятся картины разных эпох, начиная с Возрождения и заканчивая работами импрессионистов, сюрреалистов и кубистов. Также интерес представляет коллекция Королевской академии изящных искусств Сан-Фернандо, которая насчитывает 1300 картин, в том числе работы Веласкеса, Рубенса и Гойя.

Национальный археологический музей владеет обширной коллекцией по археологии и естественной истории. Морской Музей рассказывает об оружии, кораблях, завоеваниях Испании, начиная с 15 века. Музей Америки - коллекции произведений искусства доколумбовой Америки.

Экспозиция Музея монетного двора посвящена истории монетного двора и нумизматике в целом.

В 1908 году создан Муниципальный симфонический духовой оркестр Мадрида.

До начала XVIII века конная коррида в Мадриде проводилась на Пласа-Майор в присутствии короля. После формирования традиций современной пешей корриды в XVIII веке главная арена находилась в районе ворот Алькала. В 1929 году была построена грандиозная арена для корриды Лас-Вентас в конце улицы Алькала. Каждое воскресенье с марта по октябрь проходят бои быков, притягивающие любителей тавромахии и туристов со всего света. С 1 по 30 мая ежегодно в честь городских праздников Св. Исидора проводится самая важная серия боёв быков в мире - Feria de San Isidro.

Площадь Пласа-Майор ( исп. Plaza Mayor, в переводе с испанского буквально "Главная площадь") создана в правление короля Филиппа III архитектором Хуаном Гомесом де Морой. Строительные работы начались в 1617 года и продолжались два года. Здания были построены в стиле мадридского барокко. На площади находятся 136 зданий с 437 балконами, с которых в прошлом наблюдали за королевскими церемониями, рыцарскими турнирами, корридой и аутодафе. В центре площади находится памятник королю Филиппу III, третьему испанскому королю династии Габсбургов. До сих пор площадь является одним из самых оживлённых мест в городе, здесь расположены многочисленные кафе и рестораны. Квадратные или прямоугольные площади с колоннадами, подобными Пласа Майор, можно увидеть в других городах Испании, а также в бывших колониях Испании в Латинской Америке.

Площадь Пуэрта-дель-Соль ( исп. Puerta del Sol, буквально - Ворота Солнца) служит нулевой точкой для отсчёта дорожных расстояний в Испании (Мадрид является географическим центром страны, а площадь - центральной точкой города). Название площади объясняется просто: в XV веке здесь проходила крепостная стена, а на месте площади находились одни из городских ворот.

На площади происходили такие события, как восстание 2 мая 1808 года против французского вторжения и провозглашение второй республики в 1931 году. На площади расположена одна из первых станций мадридского метро. Площадь оспаривает с Пласа-Майор право считаться центральной площадью города. Площадь приобрела современную эллиптическую форму во времена правления королевы Изабеллы II. С тех пор сохранилось здание почты ( 1761 г.) с часами, оповещающими наступление Нового года. В настоящее время в здании работает правительство Автономной Области Мадрид. Во времена Второй республики, а позже - диктатуры Франко здание принадлежало тайной полиции. На площади расположено здание Королевской академии изящных искусств. На площади установлен памятник "Медведь и земляничное дерево", являющийся символом города, и памятник королю Карлу III.

"Дворец связи" (исп. Palacio de Communicaciones на площади)

В центре площади Сибелес ( исп. Plaza de Cibeles) расположен фонтан с колесницей богини Кибелы (построен в 1781 году по проекту архитекторами Хосе Эрмосильей и Вентурой Родригесом), давший название площади. Образ колесницы Кибелы, запряженной львами и пантерами, был очень популярен. Площадь сформирована четырьмя зданиями: неоклассическим Банком Испании ( 1884), дворцом Буэнависта герцогов Альба (конец XVIII века), особняком маркизов де Линарес и зданием Главного почтового управления в необарочном стиле (начало XX века).

Место, на котором построен дворец Линарес, считалось проклятым. Когда-то здесь была оливковая роща, где прятались бандиты, а в 1808 году, во время войны за независимость, французы построили там тюрьму, где держали пленных, казнили и погребали заключенных. Во дворце проживало несколько поколений семьи Мурга. По легенде, Хосе де Мурга-и-Реолид, маркиз Линарес, ничего не подозревая, женился на своей незаконнорождённой сестре. Когда супругам стало известно о кровосмешении, они убили своего ребёнка, а тело замуровали в стену. Маркиз покончил с собой и был похоронен в саду, а во дворце с тех пор якобы обитают призраки отца и дочери. С 1992 года во дворце Линарес находится культурный центр Каса де Америка (Дом Америки).

Бульвар Пасео-дель-Прадо возник благодаря королю-строителю Карлу III, про которого говорили, что он нашёл город из глины и превратил его в город из мрамора. Бульвар был построен по подобию римской площади Навона, имеющей эллиптическую форму. Были установлены три фонтана. На площади Кановас-дель-Кастельяна расположен фонтан Нептуна с колесницей, привлекаемой дельфинами и конями ( 1780), в середине бульвара расположен фонтан Аполлона ( 1777), а третий фонтан Сибелес расположен в конце бульвара на площади Сибелес.

После пожара 1734 года, полностью уничтожившего предыдущий дворец (стоявший на месте арабского замка), было решено построить новое здание, подобное Версалю. Строительство началось под руководством итальянского архитектора Филиппо Юварры, а после его смерти продолжилось Джованни Батистой Сакетти, а позднее - Сабатини и Вентурой. Строительство продолжалось с 1738 по 1764 год. Первым королём, поселившимся во дворце, был Карл III.

В настоящее время королевская семья не проживает во дворце, который используется для протокольных мероприятий. Так, в 1991 году во дворце состоялась Мадридская конференция по Ближнему Востоку. Значительная часть дворца выделена под музей. Следует отметить тронный и праздничный залы, а также богатейшую коллекцию живописи, включающую работы таких мастеров, как Эль Греко, Веласкес, Босх, Гойя.

Около дворца находятся два парка - сады Сабатини и Кампо дель Моро ("Мавританский лагерь").

Площадь возникла в начале XIX века с восточной стороны от королевского дворца. Площадь начал строить Жозеф Бонапарт (1808-1813 гг.). Ансамбль площади был завершен во время правления Изабеллы II. Королева перенесла в центр площади конную скульптуру короля Филиппа IV работы скульптора Пьетро Такка. Скульптура была создана в 1640 году на основании портрета короля работы Веласкеса, а расчёты по определению центра тяжести лошади, опирающейся только на задние ноги, были сделаны Галилео Галилеем. На площади разбит сквер со скульптурами из известняка, изображающими королей первых испанских государств, существовавших на Иберийском полуострове в разное время. В восточной части площади расположено здание оперного театра ( исп. Teatro Real), построенного в 1850 году, в период правления Изабеллы II, по проекту Антонио Лопеса Агуадо. В эпоху правления Франко - место многотысячных демонстраций.

Основан в 1611 году королевой Маргаритой Австрийской, женой Филиппа III. Архитекторы монастыря - Хуан Гомес де ла Мора и преподобный Альберто де ла Мадре де Диос, подражавшие фасаду церкви Сан-Хосе в Авиле. Здание построено в стиле эрререско, в традициях мадридского барокко из кирпича и камня. Монастырская церковь была отреставрирована Вентурой Родригесом. Главный алтарь из мрамора украшен картиной "Благовещение" Висенте Кардуччо и фигурами Св. Августина и Св. Моники работы ученика Грегорио Фернандеса. Картины боковых алтарей - также кисти Висенте Кардуччо, а фрески - творение Захария Гонсалеса Веласкеса, художника XVIII века. Внутри монастыря интересны портреты членов королевской семьи династии Габсбургов, а также картины кисти Кахеса, Кардуччо, Романа, Карреньо, Риберы, Бартоломе Гонсалеса и скульптуры Грегорио Фернандеса. Интересны также клуатр с алтарями из керамики Талаверы, хоры со скульптурами Бузоне, Перрониса, Кармона|Кармоны и прежде всего Реликварий (хранилище реликвий) с потолком, расписанным в XVII веке Висенте Кардуччо.

Собор Санта-Мария-ла-Реаль-де-ла-Альмудена - кафедральный собор. Расположен напротив Оружейной площади Королевского дворца и посвящён Богородице Альмудене. 4 апреля 1884 года Альфонс XII заложил первый камень будущего собора, который должен был стать усыпальницей его первой жены и кузины Марии де лас Мерседес Орлеанской и Бурбон, скончавшейся от туберкулёза спустя полгода после свадьбы. Первоначальный проект в неоготическом стиле был создан маркизом Франсиско де Кубасом. В 1911 году была открыта для культа усыпальница в неороманском стиле, довольно тёмная, в которой собирались похоронить Марию де Лас Мерседес. В её капеллах есть важные захоронения XIX века, а в левом крыле трансепта - очень интересная роспись, сделанная на гипсе в XVI веке: "Непорочная с флер де лис". Проект маркиза де Кубаса был изменён в 1944 году архитекторами Карлом Сидро и Фернандо Чуэка-Гойтия. Строительство собора было закончено в 1993 году. Его освящение папой Иоанном-Павлом II состоялось 15 июня 1993 года. В мае 2004 года в этом храме проходило венчание наследного принца Фелипе и телеведущей Летисии Ортис.

Площадь Испании находится вблизи королевского дворца. Система туннелей и дорожных развязок около площади Испании обеспечила пешеходную зону на Восточной площади и уменьшила загрузку магистралей. Центральную часть ансамбля площади занимает памятник Сервантесу, открытый к 300-летию со дня смерти писателя в 1915 году скульпторами Теодоро Анасагасти и Маттео Инуррия. На площади выделяются два высотных здания: первый блочный небоскрёб " Мадридская башня" ( исп. Torre de Madrid), прозванный "жирафой" (высота - 130 м, 30 этажей) и небоскрёб "Испания", ныне превращенный в гостиницу (высота - 117 м, 26 этажей), напоминающий московские высотные здания (например, гостиницу "Украина"). Оба здания построены в 1940-1950-е годы по проекту архитекторов Отаменди.

Улица Гран-Виа (букв. большая дорога) считается главной улицей современного Мадрида. Была заложена в апреле 1910 года.

Часовня построена в 1792- 1798 годах по проекту итальянского архитектора-неоклассика Фонтаны. Её фасад состоит из одного корпуса, украшенного пилястрами, установленными на гранитном цоколе. Купол и своды фресками расписал Франсиско Гойя, использовав для яркости красок губку. На фреске свода главного алтаря представлено "Поклонение Святой Троице", а на куполе - "Чудо Св. Антония Падуанского", написанная за 4 месяца. На ней представлен Св. Антоний, который, находясь в Италии, оживил убитого для того, чтобы тот предстал пред лиссабонским судом и защитил своего отца от несправедливого обвинения в его убийстве. Персонажи, изображённые Гойей, - жители Мадрида тех времён, мужчины и женщины. Под основанием часовни находится могила с останками гениального арагонского художника, умершего в Бордо в 1828 году. Когда его останки были привезены в Мадрид в 1919 году, обнаружили только тело, голова, как оказалось, была кем-то украдена. Рядом находится полностью идентичная часовня с копиями фресок Гойи, предназначенная для религиозного культа и построенная после объявления оригинальной постройки памятником истории.

Арена для корриды в неомавританском стиле ("неомудехар"), вмещающая до 23 тыс. зрителей (архитектор Аюсо), расположена в конце улицы Алкала. Была построена в 1929 году из кирпича, с полукруглыми арками и керамической инкрустацией. Известна под названием Монументальная, или Вентас. Это самая большая арена для коррид в Испании. Лишь после выступления на этой арене тореро достигают полного признания своего мастерства, а фермы, выращивающие боевых быков, становятся известными, после того, как их питомцы выступят на ней. Корриды проходят на этой арене с марта до конца октября по воскресеньям и праздничным дням, а в мае, в связи с праздниками Св. Исидра, покровителя города, в течение 20 дней, в них участвуют лучшие матадоры. В Мадриде есть ещё одна арена, меньшего размера, на юге города. Перед ареной "Лас-Вентас" установлены памятник погибшим во время корриды матадорам и памятник доктору Александру Флемингу, открывшему пенициллин. Благодаря этому открытию остались в живых многие раненные во время корриды. В здании находится музей корриды, где собраны портреты известных матадоров (Геррите, Гранеро, Хоселито, Бельмонте, Манолете и др.), их оружие, инструменты и костюмы, афиши, а также мумифицированные головы быков.

Ретиро - крупнейший (40 га) и известнейший парк города, расположенный между улицей Алкала, проспектом Мендес-и-Пелайо и улицей Альфонса XII. Парк с одноимённым дворцом в прошлом являлся частью резиденции Габсбургов. Ранее на месте парка находилась обитель монахов ордена Св. Иеронима. Филипп IV и его преемники любили уединяться и отдыхать в этом месте. Отсюда и произошло название Буэн-Ретиро ( исп. Buen Retiro) - "благое уединение". После постройки королевского дворца при Карле III парковый ансамбль пришёл в упадок. В 1868 году парк был передан под муниципальное управление, после чего стал одним из любимых мест отдыха горожан. В парке находится мемориал короля Альфонса XII, два павильона работы известного архитектора XIX века Веласкеса - Хрустальный дворец из стекла и кирпичный дворец Веласкеса.

Этот современный финансовый район расположен на проспекте Кастельяна (ранее проспект генералиссимуса Франко) и подобен парижскому району Дефанс. Башня Пикассо высотой 157 м в этом районе стала одним из символов современного Мадрида. Небоскрёб находится на площади Пикассо. Архитектором небоскрёба является Минору Ямасаки - автор зданий Всемирного торгового центра в Нью-Йорке. Самые же высокие здания Мадрида в XXI веке были выстроены не в AZCA, а в новом бизнес-районе " Куатро-Торрес". Построенные там в 2007-2008 годах четыре башни занимают первые четыре строчки в списке самых высоких зданий страны.

" Реал Мадрид" был признан ФИФА лучшим футбольным клубом XX века. В 1920 году клубу было присвоено звание королевского и он получил своё название.

Стадион команды - " Сантьяго Бернабеу", расположенный в северной части города. Вместимость стадиона - более 80 тыс. зрителей. Открытие стадиона состоялось 14 декабря 1947 года. Стадион назван в честь Сантьяго Бернабеу Йесте - президента клуба в 1943- 1978 годах.

Одним из сильнейших футбольных клубов в истории Испании является " Атлетико Мадрид". Клуб базируется на стадионе " Ванда Метрополитано ", вмещающем около 67 тыс. зрителей.

В 1982 году Мадрид, наряду с другими городами Испании, принимал чемпионат мира по футболу. Финал состоялся на стадионе "Сантьяго Бернабеу", групповые игры - на стадионе " Висенте Кальдерон ".

В 2009 году Мадрид занял второе место по результатам голосования за право принять летние Олимпийские игры 2016 года, уступив Рио-де-Жанейро.

# data[].attributes.attachment_link.title
Мадрид - Википедия

# data[].attributes.attachment_link.description
Мадри́д ( исп. Madrid ) - столица и крупнейший город Испании, а также административный центр одноимённых провинции и автономного сообщества. Муниципалитет находится в составе района ( комарки) Ареа-Метрополитана. Крупнейший экономический, политический и культурный центр страны. Население города - 3,266 млн жителей ( 2019). Город расположен в центральной части Пиренейского полуострова.

# data[].attributes.headline
Сичуань, Китай

# data[].attributes.subject
Сичуань, Китай

# data[].attributes.body
У провінції Сичуань після завершення державної служби жив Ду фу - відомий поет Китаю, особливо шанований за ті вірші, де він ототожнює свою лиху долю зі стражданнями всього китайського народу.

Детальніше про Сичуань тут.

# data[].attributes.attachment_link.title
Сичуань_Китай_2

# data[].attributes.location_name
Мадрид, Іспанія

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожує Бабій Юрій.

# data[].attributes.headline
Мадрид, Іспанія

# data[].attributes.subject
Мадрид, Іспанія

# data[].attributes.body
Іспанський новеліст, драматург і поет Мігель де Сервантес Сааведра народився у Мадриді, столиці Іспанії.

Детальніше про Мадрид тут.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Мадрид, Іспанія.

# data[].attributes.location_name
Велика Британія

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожує Плуталова Каміла

# data[].attributes.headline
Велика Британія

# data[].attributes.subject
Велика Британія

# data[].attributes.body
Тут народився Вільям Шекспір 23 квітня 1564 року. Він написав трагедію ,,Ромео і Джулєтаʼʼ.

Детальніше про Велику Британію тут.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
велика британія

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожують Гивель Діана, Сорокін Андріана, Леляк Вероніка

# data[].attributes.body
Кристіне Нестлінгер написала роман "Конрад або дитина з бляшанки" (опублікований у 1905 році). Це один з найвідоміших творів авторки. Роман досліджує теми людської природи, моральної відповідальності, самовідданості та взаємин між людьми. Народилася вона в Австрії.
Детальніше про Австрію тут.

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожують Демус В., Кіндзер К., Котик М., Апарін М. 

# data[].attributes.headline
 Віммербю (Швеція)

# data[].attributes.subject
 Віммербю (Швеція)

# data[].attributes.body
Астрід Ліндґрен народилася у місті Віммербю у Швеції. Вона написала неймовірний твір "Міо мій Міо" 😍у 1954 році.

Детальніше про Віммербю тут.

# data[].attributes.location_name
Відень, Австрія

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожують Кокоцький В., Гречух Х., Стахурський М., Смірнова К.

# data[].attributes.headline
Відень, Австрія

# data[].attributes.subject
Відень, Австрія

# data[].attributes.body
У Відні народилася письменниця Кристіне Нестлінґер і прожила усе своє життя. Написала твори "Конрад або дитина з бляшанки", "Діти у дитячому підземеллі" і багато інших.

Цікаві факти: коли була молода, ілюструвала книги для дорослих, свою першу книгу ілюструвала сама, і отримала за неї премію Фрідріза Бедекара; працювала по 10 годин на день; отримала більше 30 літературних премій.

Детальніше про Відень тут.

# data[].attributes.location_name
Гарміш-Партенкірхен, Німеччина

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожують Богонос Т., Стоколоса М., Осіян М.

# data[].attributes.headline
Гарміш-Партенкірхен, Німеччина

# data[].attributes.subject
Гарміш-Партенкірхен, Німеччина

# data[].attributes.body
Там народився Міхаель Енде, автор книги ”Джим Гудзик і машиніст Лукас".

Детальніше про Гарміш-Партенкірхен тут.

# data[].attributes.location_name
Сан-Франциско, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожують Козерема Т.,Буряк С., Піщук Ю., Скоростецька Р.

# data[].attributes.headline
Сан-Франциско, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Сан-Франциско, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
🎀 ❤️

Джек Лондон, автор оповідання ,,Жага до життяʼʼ, тут жив.

Детальніше про це місто тут.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Каліфорнія сша сан-франциско

# data[].attributes.attachment_caption
Подорожують Стахурська Марта, Черевань Яна

# data[].attributes.body
Тут відбуваються події оповідання "Стариган з крилами" Габріеля Гарсіа Маркеса.

Детальніше про Колумбію тут.

# data[].attributes.location_name
Боярка, Київська область

# data[].attributes.attachment_caption
Сатановський Віктор

# data[].attributes.headline
Боярка, Київська область

# data[].attributes.subject
Боярка, Київська область

# data[].attributes.body
Тут відбуваються деякі події твору Шолом-Алейхема "Тев'є-молочар". Детальніше про місто Боярка тут.

# data[].attributes.location_name
Відень, Австрия

# data[].attributes.attachment_caption
Поорожує Харченко Каріна

# data[].attributes.headline
Відень, Австрія

# data[].attributes.subject
Відень, Австрія

# data[].attributes.body
Саме тут народилася відома авторка "Конрада, або Дитини з бляшанки" про слухняного  хлопчика, який був не таким, як всі. Кристіне Нестлінгер народилась у Відні в Австрії  13 жовтня  1936 року.

Детальніше про Відень тут

# data[].attributes.location_name
Нью-Йорк, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Царьов Тимур :)

# data[].attributes.headline
Нью-Йорк, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Нью-Йорк, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Бруклін, Нью-Йорк, США. Саме тут народились легендарні брати Маріо з мультфільму "Супер Маріо-брати" режисерів Аарона Хорвата і Майкла Джеленіка. В цьому мультфільмі Маріо й Луїджі працюють сантехніками. Але потім в якомусь тунелі з трубами вони знайшли зелену трубу, яка затягнула їх в інший світ. Далі брати розділилися. Маріо потрапив у королівство грибів, Луїджі - на територію головного злодія. Він хотів завоювати всі землі і одружитися з принцесою Піч (з англ. рeach - персик), щоб мати владу над усім їхнім світом. Маріо з принцесою об'єднуються і долають його. Цікавий мультик, раджу всім подивитись!

Детальніше про Нью-Йорк тут.

# data[].attributes.attachment_link.title
Нью-Йорк, США3

# data[].attributes.location_name
Південна Кароліна, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Кошовий Олекса

# data[].attributes.headline
Південна Кароліна, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Південна Кароліна, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Тут відбуваються події твору "Золотий жук", який був написаний Едгаром Алланом По. Детальніше про Південну Кароліну тут.

# data[].attributes.attachment_link.title
Південна Кароліна, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Мартиненко Катерина

# data[].attributes.body
Джек Лондон написав книгу "Біле Ікло", події якої відбуваються на Алясці. Тут подорожував вовк, якого оточував жорстокий та суворий світ. Наш головний герой був напіввовк-напівпес.

Про Аляску читайте тут.

# data[].attributes.attachment_caption
Мартиненко Катерина

# data[].attributes.body
Майкл Бонд написав книгу "Пригоди Паддінгтона". В Перу Паддінгтона знайшли ведмеді, які спасли йому життя.

Детальніше  про Перу тут.

# data[].attributes.location_name
Сент-Луїс, Мічиган, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Іваночко Роман

# data[].attributes.headline
Сент-Луїс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Сент-Луїс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Фабер приїжджає сюди до Гая (роман "451 градус за Фаренгейтом" Рея Бредбері). Детальніше про Сент-Луїс тут.

# data[].attributes.location_name
Чикаґо, Іллінойс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Іваночко Роман

# data[].attributes.headline
Чикаґо, Іллінойс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Чикаґо, Іллінойс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Тут Гай зустрівся із Міллером (роман "451 градус за Фаренгейтом" Рея Бредбері). Детальніше про Чикаґо тут.

# data[].attributes.location_name
Іллінойс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Никифорук Олег

# data[].attributes.headline
Іллінойс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Іллінойс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Тут народився автор роману «451° за Фаренгейтом» Рей Бредбері. Детальніше про Іллінойс тут.

# data[].attributes.location_name
Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Сатановський Віктор, Іваночко Роман 

# data[].attributes.headline
Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Тут відбуваються події роману «451° за Фаренгейтом», автором якого є Рей Бредбері і у якому всі люди перестали читати книги і почали спалювати їх.

Детальніше про Сполучені Штати Америки тут.

# data[].attributes.location_name
Вокіган, Іллінойс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Никифорук Олег

# data[].attributes.headline
Вокіґан, Іллінойс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Вокіґан, Іллінойс, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Тут народився автор роману «451° за Фаренгейтом» Рей Бредбері. Детальніше про місто Вокіґан тут.

# data[].attributes.attachment_caption
Сатановський Віктор

# data[].attributes.body
Тут відбуваються деякі події твору Шолом-Алейхема "Тев'є-молочар". Детальніше про Молдову тут.

# data[].attributes.attachment_caption
Сатановський Віктор

# data[].attributes.body
Маргарита подорожувала зі своїм другом Грецією, бо хотіла відволіктись від своїх проблем, а Гінцель поїхав туди, знаючи, що Маргарита досі його любить (книга "Маргаритко, моя квітко" Крістіне Нестлінґер). Детальніше про Грецію тут.

# data[].attributes.location_name
Афіни, Греція

# data[].attributes.attachment_caption
Іваночко Роман

# data[].attributes.headline
Афіни, Греція

# data[].attributes.subject
Афіни, Греція

# data[].attributes.body
Тут відпочивали Маргарита, Конні і Гінцель з твору К.Нестлінґер «Маргаритко, моя квітко».
Про Афіни читайте тут.

# data[].attributes.attachment_caption
Ярошевич Максим

# data[].attributes.body
Батьки Маргарити були у Греції без по роботі. А вона була там двічі, подорожувала (цикл книг К. Нестлінґер про Маргариту).

Про Грецію читати тут.

# data[].attributes.headline
Варшава, Польща

# data[].attributes.subject
Варшава, Польща

# data[].attributes.body
У цьому місті народилась Йоанна Яґелло, письменниця яка написала чудовий підлітковий пригодницький твір "Кава з кардамоном" про дівчину-підлітка Лінку. Детальніше про Варшаву тут.

# data[].attributes.location_name
Бристоль, Велика Британія

# data[].attributes.headline
Бристоль, Велика Британія

# data[].attributes.subject
Бристоль, Велика Британія

# data[].attributes.body
Звідси відправляється Джім Гокінс за скарбами зі своїми друзями на "Іспаньолі". Детальніше про Бристоль тут.

# data[].attributes.location_name
Львів, Львівська область, Україна

# data[].attributes.attachment_caption
Ліманова Єлизавета 

# data[].attributes.headline
Львів, Львівська область, Україна

# data[].attributes.subject
Львів, Львівська область, Україна

# data[].attributes.body
Сучасний український письменник, редактор літературних антологій, відомий блогер і політичний оглядач Юрій Павлович Винничук пройшов тернистий шлях до слави і успіху, займався перекладами і довгий час працював на відоме видавництво «Піраміда». Зараз автор живе у Львові, продовжує складати власні книги і редагувати чужі. Один з небагатьох сучасних письменників, що публікуються виключно українською мовою. Детальніше про Львів читати тут.

# data[].attributes.attachment_caption
Табачна Василина мандрує з Іриною Вільде.

# data[].attributes.headline
Вавилон, Ірак

# data[].attributes.subject
Вавилон, Ірак

# data[].attributes.body
Вавилонська вежа є символом сум'яття та безладу. Про неї написала художній твір Ірина Вільде (оповідання "Вавилонська вежа").

А більше про місто Вавилон ви дізнаєтесь тут.

# data[].attributes.headline
Вер'єр, Франція

# data[].attributes.subject
Вер'єр, Франція

# data[].attributes.body
У цьому місті відбувається частина подій роману Стендаля "Червоне і чорне". Детальніше про Вер'єр тут.

# data[].attributes.headline
Алабама, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Алабама, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Тут, у штаті Алабама, у вигаданому містечку Мейкомб відбуваються події роману Гарпер Лі "Убити пересмішника". Детальніше про цей штат тут.

# data[].attributes.location_name
Лапландия, Финляндия

# data[].attributes.headline
Лапландія, Фінляндія

# data[].attributes.subject
Лапландія, Фінляндія

# data[].attributes.body
Тут жила Снігова королева з відомої нам казки "Cнігова королева" Ганса Крістіана Андерсена.
Про Лапландію читиати тут.

# data[].attributes.location_name
Фракія, Пловдив, Болгарія

# data[].attributes.headline
Фракія, Пловдив, Болгарія

# data[].attributes.subject
Фракія, Пловдив, Болгарія

# data[].attributes.body
Під час своїх мандрів Одіссей побував у кіконів (Фракія), де втратив 72 супутників; у країні лотофагів, у кіклопів, де разом із 12 супутниками насилу вирвався з печери велетня Поліфема.

Детальніше про місто тут.

# data[].attributes.location_name
Копенгаген, Дания

# data[].attributes.attachment_caption
Дячишин Владислав мандрує з героями Вільяма Шекспіра

# data[].attributes.headline
Копенгаген, Данія

# data[].attributes.subject
Копенгаген, Данія

# data[].attributes.body
Саме у цьому місті відбувалися події трагедії Вільяма Шекспіра "Гамлет".
Детальніше про Копенгаген тут.

# data[].attributes.location_name
Пустеля Сахара

# data[].attributes.attachment_caption
Сатановський Віктор мандрує з героями повісті А. де Сент-Екзюпері "Маленький принц"

# data[].attributes.headline
Пустеля Сахара

# data[].attributes.subject
Пустеля Сахара

# data[].attributes.body
У пустелі Сахара відбувалися дуже важливі події, тут зустрілися Маленький принц і льотчик. Детальніше про Сахару тут.

# data[].attributes.attachment_link.title
Пустеля Сахара

# data[].attributes.attachment_caption
Лехновський Віталій мандрує із Шерлоком Холмсом

# data[].attributes.body
Пам'ятник Шерлоку у Франції.
Детальніше про Францію тут.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
вигаданий приватний детектив, створений Артуром Конан Дойлом

Ше́рлок Хо́лмс[К 1], або Го́лмс[К 2], (повне ім'я Вільям Шерлок Скотт Холмс[1]; англ. Sherlock Holmes, англ. вимова: [ˌʃɜːlɒk ˈhəʊmz] ( прослухати)[2]) - вигаданий детективний персонаж, головний герой книг письменника Артура Конана Дойла. В оповіданнях про Шерлока Холмса, зазвичай, мова йде від імені його друга і супутника - доктора Джона Вотсона, але трапляються й винятки, наприклад, в оповіданні "Левова грива" Шерлок Холмс сам веде розповідь. Детектив веде свої розслідування, використовуючи логіку та метод дедукції.

Вільям Шерлок Скотт Голмс
Шерлок Голмс

англ. Sherlock Holmes

Творець:

Артур Конан Дойл

Твори:

Бібліографія Шерлока Холмса , Шерлок , Собака Баскервілів , Пригоди Шерлока Холмса і доктора Ватсона: Скарби Агри , Пістрява стрічка , Спілка рудих , Знак чотирьох , і Троє студентів

Стать:

чоловіча

Національність:

англієць

Місце проживання:

Музей Шерлока Холмса

Дата народження:

6 січня 1854 р.[1]

Рід занять:

приватний детектив

Роль виконує:

Крістофер Лі , , Безіл Ретбоун , Пітер Кашинг , , , Бенедикт Камбербетч , Джонні Лі Міллер , Василь Ліванов , , Ігор Петренко , Ієн Маккеллен , Роберт Дауні , , Джон Беррімор , , Волков Микола Миколайович , Роджер Мур , Альгімантас Масюліс , Крістофер Пламмер , , Майкл Кейн , , Річард Роксбург , Руперт Еверетт , Віґґо Ларсен , , і Генрі Кавілл

Медіафайли у Вікісховищі

Місце проживання: Лондон, Бейкер-стріт, 221-б.

Прототипом Шерлока Холмса став відомий свого часу лікар та професор Единбурзького університету Джозеф Белл, асистентом якого був Артур Конан Дойл. Завдяки своїй видатній спостережливості та вмінню робити висновки, Белл міг легко визначити професію пацієнта, звідки він чи певні подробиці з його життя. Цими рисами, а також схожою зовнішністю Конан Дойл наділив і свого персонажа[3][4][5].

Загалом Шерлок Холмс з'являється у 56 оповіданнях і 4 повістях Артура Конан Дойла. У більшості випадків розповідь ведеться від імені супутника Холмса - доктора Вотсона (в традиції російськомовних видань, а відтак і в українськомовних перекладах, прийнято називати компаньйона Холмса Ватсоном).

Перша книга про знаменитого детектива, повість "Етюд у багряних тонах", написана Артуром Конан Дойлем у 1887 році. Остання збірка, "Архів Шерлока Холмса", опублікована у 1927 році.

Сам Конан Дойл вважав розповіді про Холмса "легким чтивом". Крім того, його дратувало те, що читачі надають перевагу творам про Холмса, тоді як Конан Дойл вважав себе, перш за все, великим автором історичного роману. Зрештою сер Артур вирішив припинити історію слідчого, усунувши популярного літературного персонажа в сутичці з професором Моріарті (хрещеним батьком англійської мафії, як сказали б зараз) у Рейхенбахському водоспаді.

Однак, потік листів обурених читачів, серед яких були члени королівської сім'ї, змусили письменника "оживити" знаменитого детектива.

Це худий, смішний і високий чоловік, у минулому чудовий боксер. Знавець хімії (у вільний час проводить у своїй кімнаті хімічні експерименти). Талановитий скрипаль. Блискучий актор і майстер імітацій - вміння перевтілюватись допомагало Холмсу дізнаватися багато інформації та залишатись непоміченим.

У різних варіантах екранізацій характер та зовнішній вигляд Холмса можуть сильно мінятися, наприклад, у фільмі 2009 року "Шерлок Холмс" та у його продовженні "Шерлок Холмс: Гра тіней" головний персонаж відрізняється гіперактивністю (чим часто дратує Вотсона), блискучим володінням мистецтвом бою та дещо неакуратним виглядом: волосся весь час стирчить вгору, погано поголений або ж в старому одязі.

Першою справою Холмса був випадок з батьком його друга Віктора Тревора, описаний в оповіданні "Глорія Скотт". У роки навчання розроблення методу дедукції було звичайним захопленням, а після поради Тревора-старшого юнак вперше подумав про можливість заробляти на життя детективною роботою.

Після двох років навчання у коледжі Шерлок вперше приїхав до Лондона і оселився на Монтегю-стріт, просто за рогом Британського музею[6]. Життя там минало повільно і він мав можливість заповнювати вільний час вивченням тих наук, які необхідні майбутньому детективові. Час від часу до Шерлока Холмса зверталися зі своїми справами колишні товариші з коледжу, бо метод Холмса широко обговорювали в останні роки навчання у коледжі. Про цей період оповідає історія "Обряд родини Месґрейвів", де клієнтом детектива був колишній випускник коледжу - аристократ Реджинальд Месґрейв. Він звернувся за допомогою і порадою щодо дивного обряду. Традиція виявилась планом, що веде до місця, де лежить колишня діадема династії Стюартів, що її було довірено родині Месґрейвів на тимчасове зберігання.

Револьвер. Холмс і Вотсон частенько тримали револьвери при собі; у Вотсона в шухляді завжди лежав батьків револьвер, але йдеться про це лише у 8 оповіданнях. Холмс явно добре стріляє, про що говорить, зокрема, знаменитий епізод з оповідання "Обряд родини Месґрейвів", де Холмс вистрілював на стіні монограму королеви Вікторії.

Палиця. Холмс, будучи поважним джентльменом, майже завжди ходить з паличкою. Описуваний Вотсоном як фахівець у фехтуванні, він двічі використовує її як зброю. В оповіданні "Пістрява стрічка" він використовує палицю, щоб відігнати змію.

Шпага і еспадрон. У повісті "Етюд у багряних тонах" Вотсон описує Холмса як людину, що прекрасно володіє шпагою, попри те, що в оповіданнях він її ніколи не використовував. Також шпага згадується в оповіданні "Глорія Скотт", де Холмс вправляється у фехтуванні.

Батіг. У деяких оповіданнях Холмс з'являється озброєний батогом. В оповіданні "Встановлення особи" він дає прочухана шахраєві з його допомогою. Також за допомогою хлиста він вихоплює пістолет з рук Джона Клея в "Спілці рудих" і чудово користується ним для розбивання останнього бюста Наполеона в оповіданні "Шість Наполеонів".

Рукопашний бій. Вотсон описує Холмса як хорошого боксера. У "Знаку чотирьох" вказується, що Холмс був боксером-любителем і виступав на змаганнях.

Холмс часто використовує навички рукопашного бою в боротьбі з противниками і завжди виходить переможцем.

В оповіданні "Порожній будинок" Холмс описує Вотсону свою сутичку з професором Моріарті, в результаті якої за допомогою якоїсь японської боротьби під назвою " барітсу" він відправив "наполеона злочинного світу" в безодні Рейхенбахського водоспаду. Холмс стверджував також, що вміння битися в стилі "барітсу" не раз виручало його в житті. Цікаво, що в реальності японського бойового мистецтва з такою назвою ніколи не існувало, однак за часів Конан Дойля якийсь Едвард Вільям Бартон-Райт давав у Лондоні уроки боротьби під назвою " бартітсу"[7], яка була тоді досить популярна. Конан Дойл, мабуть, або просто помилився в назві, або ж спотворив її спеціально, як і деякі інші реальні події та елементи життя у вікторіанській Англії.

Холмс стверджує, що в розкритті злочинів йому допомагає суворе дотримання наукових методів, особливу увагу до логіки, уважність і дедукція. Також Холмс використовує псевдонаукові методи: в оповіданні "Блакитний карбункул" він припускає, що людина, яка носить капелюх великого розміру, чудово інтелектуально підкована.

У "Етюді в багряних тонах" він стверджує, що не знає про те, що Земля обертається навколо Сонця, оскільки ці відомості не важливі в його роботі. Почувши цей факт від Вотсона, він прагне скоріше його забути. Холмс каже, що людський мозок має обмежену ємність для зберігання інформації, і навчання марним речам скоротить його здатність до вивчення корисних. Лікар Вотсон згодом оцінює здібності Холмса так:

1. Знання в галузі літератури - жодних.

2. Філософії - жодних.

3. Астрономії - жодних.

4. Політики - слабкі.

5. Ботаніки - нерівномірні. Знає властивості беладони, опіуму та отрут взагалі. Не має уявлення про садівництво.

6. Геології - практичні, але обмежені. З першого погляду визначає зразки різних ґрунтів. Після прогулянок показує мені бризки бруду на штанях і за їх кольором і консистенцією визначає, з якої він частини Лондону.

7. Хімії - глибокі.

8. Анатомії - точні, але безсистемні.

9. Кримінальної хроніки - величезні, знає, здається, всі подробиці кожного злочину, вчиненого в дев'ятнадцятому столітті.

10. Добре грає на скрипці.

11. Відмінно фехтує на шпагах і еспадронах, прекрасний боксер.

12. Ґрунтовні практичні знання англійських законів.

Однак, наприкінці повісті "Етюд у багряних тонах" виявляється, що Холмс знає латину та не потребує перекладу епіграми в оригіналі, хоча знання мови має сумнівну цінність у детективній справі, хіба що традиційно пов'язане з анатомією. Пізніше в оповіданнях Холмс повністю суперечить тому, що писав про нього Вотсон. Незважаючи на його байдужість до політики, в оповіданні "Скандал у Богемії" він негайно визнає особу підозрюваного графа фон Крамма; що стосується поганих знань в області літератури, його мова рясніє посиланнями на Біблію, Шекспіра, навіть Ґете.

Холмс також відмінний криптоаналітик. Він говорив Вотсону: "Я чудово знайомий з усіма видами шифрування, також я написав статтю, в якій проаналізував 160 шифрів". Один із шифрів він розгадує за допомогою частотного аналізу в оповіданні "Танцюючі чоловічки".

Досліджує докази як з наукової точки зору, так і з предметної. Щоб визначити хід злочину, часто досліджує відбитки, сліди, сліди коліс ( "Етюд у багряних тонах", "Звіздочолий", "Пригода в інтернаті", "Собака Баскервілів", "Таємниця Боскомбської долини"), недопалки, залишки попелу ( "Постійний пацієнт", "Собака Баскервілів"), порівняння почерку листів ( "Встановлення особистості"), залишки пороху ( "Рейгетські сквайри"), розпізнавання куль ( "Порожній будинок") і навіть відбитки пальців, залишені багато днів тому ( "Будівничий з Норвуда"). Холмс також демонструє знання психології ("Скандал у Богемії"), заманюючи Ірен Адлер в пастку і справедливо припускаючи, що в разі пожежі незаміжня бездітна жінка кинеться рятувати найдорожче (в оповіданні - фотографію), а заміжня жінка, матір родини, кинеться рятувати, перш за все, власну дитину. Вміння розрізняти шрифти - одне з найелементарніших для Холмса ( "Етюд у багряних тонах").

Через колотнечі в житті (або прагнення залишити все позаду), Холмс віддаляється в Сассекс, щоб зайнятися бджільництвом ( "Друга пляма"), там же він пише книгу "Практичний посібник з розведення бджіл". Як один із способів релаксації може також розглядатися його любов до музики, наприклад, в оповіданні "Спілка рудих" він бере вечір, вільний від участі в справі, щоб прослухати, як Пабло де Сарасате грає на скрипці.

Також він дуже любить вокальну музику, особливо Вагнера ( "Червоне коло").

У більшості випадків Холмс стикається з ретельно спланованими та складно виконаними злочинами. При цьому набір злочинів досить широкий - Холмс розслідує вбивства, крадіжки, вимагання, а іноді йому трапляються ситуації, які з першого погляду (або в кінцевому підсумку) взагалі не мають складу злочину (пригода з королем Богемії, випадок з Мері Сазерленд, історія людини з розсіченою губою, справа лорда Сент-Саймона).

Шерлок Холмс воліє діяти наодинці, в одній особі виконуючи всі функції слідства. Йому допомагають Джон Хеміш Вотсон і персонал Скотланд-Ярду, але це не носить принципового характеру. Холмс знаходить докази і, як експерт, оцінює по них причетність фігурантів злочину. Допитує свідків. Крім того, часто Холмс безпосередньо діє як агент розшуку, займаючись пошуком доказів та фігурантів, а також бере участь у затриманні. Холмс також може використати хитрощі - грим, перуки, змінює голос. У деяких справах йому доводиться вдаватися до повного перевтілення, що вимагає мистецтва актора.

У деяких справах на Холмса працює група лондонських безпритульних хлопчаків. В основному Холмс використовує їх як шпигунів, які надають йому допомогу при розслідуванні справ.

Холмс веде докладну картотеку злочинів та злочинців, а також пише монографії як вчений-криміналіст.

Шерлок Холмс носить спеціальний капелюх мисливця за оленями, про який не згадується в тексті, його вигадав перший ілюстратор оповідань про Холмса Сідні Педжет. У той час такий капелюх носили тільки в сільській місцевості. У місті Холмс носить звичайний капелюх із крисами.

Коли до Конан Дойла одного разу звернулися з проханням перерахувати найкращі оповідання про Холмса, автор відібрав 12 творів[9]:

З передпокою до кімнати Холмса веде 17 сходинок. Це згадується у діалозі з оповідання "Скандал у Богемії":

Шерлок Холмс: Скільки разів ви бачили сходи, які ведуть до цієї кімнати?

Доктор Вотсон: Багато.

Шерлок Холмс: Чудово. Скільки ж там сходинок?

Доктор Вотсон: Скільки? Я не знаю.

Шерлок Холмс: Отож! Ви дивилися, але не бачили. А я от знаю, що сходинок сімнадцять.

Він має брата Майкрофта (старшого на 7 років), який є постійним відвідувачем лондонського клубу "Діоген" - закладу, де збираються найбільш дивакуваті та відлюдькуваті люди Лондона.

Шерлок Холмс інколи вводив собі морфій або кокаїн.

Королівське хімічне товариство Великої Британії у 2002 році нагородило Шерлока Холмса званням почесного члена. У рішенні зокрема вказано, що він успішно застосовував знання хімії для захисту законослухняних громадян від злочинців.[10]

На честь персонажа названо астероїд 5049 Шерлок[11].

За словами Холмса, він ніколи нікого не любив за своє життя. Але свого часу він мав деякі почуття до Ірен Адлер, хоча назвати це коханням важко.[джерело? ]

Також у оповіданні "Три Гаррідеби", Холмс розкриває перед Вотсоном, що він має велике серце, він здатен любити, але через своє заняття криміналістикою, Холмс повністю відрікся спокуси коханням.[джерело? ]

Родоначальником подібного дедуктивно-детективного жанру є, всупереч поширеній думці, не Конан Дойл, а Едгар Аллан По з його розповіддю "Вбивство на вулиці Морг". При цьому сам Холмс вельми зневажливо відгукувався про дедуктивні здібності Огюста Дюпена, як і про Лекока (яким надихався Конан-Дойль):

- Ви нагадуєте мені Дюпена в Едгара Аллана По. Я навіть не уявляв, що такі люди існують не тільки в літературі.
Шерлок Холмс підвівся й запалив люльку.
- Ви, безперечно, вважаєте, що робите мені комплімент, порівнюючи мене з Дюпеном, - мовив він. - Ну, а як на мою думку, Дюпен дуже примітивний тип. Цей його трюк - перебивати думки своїх друзів яким-небудь зауваженням "до речі" після п'ятнадцятихвилинного мовчання, - воістину надто дешевий і позбавлений смаку. Він, безумовно, мав певні аналітичні здібності, але аж ніяк не був таким феноменом, яким, очевидно, вважав його По.
- А ви читали Габоріо? - спитав я. - Чи відповідає Лекок вашим уявленням про детектива?
Шерлок Холмс уїдливо пирхнув.
- Лекок просто жалюгідний недотепа, - відказав він сердито, - і єдина позитивна риса, яка в нього є, - це енергія. Від цієї книжки мене буквально нудить. Аякже, треба встановити особу людини, яка вже сидить у тюрмі. Та я зробив би це за двадцять чотири години, А Лекок морочився шість місяців чи щось близько цього. Цю книжку можна було б зробити для детективів підручником, щоб навчити їх, чого слід уникати.

- Артур К. Дойл, "Етюд у ясно-червоних кольорах"[12]

За часу публікації перших творів про Шерлока Холмса, за адресою Бейкер-стріт 221-б не існувало будинку. Фактично, будинку не існує і сьогодні - номери з 215 по 229 на цій вулиці відносяться до однієї банківської будівлі. Однак, на цю адресу постійно приходили листи на ім'я Шерлока Холмса. Листів було так багато, що власникам будівлі довелося створити спеціальну посаду для їх опрацювання. Пізніше на цій вулиці було створено музей Шерлока Холмса, якому дали номер 221-б, хоч фактично це будинок № 239 - нумерацію було навмисно порушено.

Побачила світ повість-детектив Миколи Савчука "Коломийська історія Шерлока Холмса" (Коломия: Вік, 2016). У ній іде мова про невідому розповідь доктора Ватсона про розслідування Шерлока Холмса 1901 р. у м. Коломиї в Галичині. Автор книжки заснував і веде інтернет-сторінку "Шерлок-Холмсіяна українською"[джерело? ].

1. "Холмс" через літеру "х" відповідно до традиційних перекладів, наприклад: ↑

Дойл А. К. Оповідання про Шерлока Холмса. - К. : Веселка, 1973.

Артур Конан-Дойль. Вибрані твори - Харків : Державне видавництво України, 1928.

2. ↑ "Голмс" через літеру "г" відповідно до інших сучасніших перекладів:

# data[].attributes.attachment_link.title
Шерлок Холмс - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
вигаданий приватний детектив, створений Артуром Конан Дойлом Ше́рлок Хо́лмс [К 1] , або Го́лмс [К 2] , (повне ім'я Вільям Шерлок Скотт Холмс [1] ; англ. Sherlock Holmes, англ. вимова: [ˌʃɜːlɒk ˈhəʊmz] ( прослухати) [2] ) - вигаданий детективний персонаж, головний герой книг письменника Артура Конана Дойла.

# data[].attributes.location_name
Сан-Франциско, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.attachment_caption
Іваночко Роман мандрує з Джеком Лондоном

# data[].attributes.headline
Сан-Франциско, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Сан-Франциско, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Тут проживав Джек Лондон.
Детальніше про місто тут.

# data[].attributes.attachment_link.title
Сан-Франциско

# data[].attributes.location_name
Мекка Саудівська Аравія

# data[].attributes.attachment_caption
Лехновський Віталій мандрує із Шерлоком Холмсом

# data[].attributes.headline
Мекка. Саудівська Аравія

# data[].attributes.subject
Мекка. Саудівська Аравія

# data[].attributes.body
Холмс їздив до Мекки.
Детальніше про місто тут.

# data[].attributes.location_name
Санта-Клара, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.headline
Санта-Клара, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.subject
Санта-Клара, Каліфорнія, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.body
Тут починалися пригоди Бака з твору Джека Лондона „Поклик предків”.
Детальніше про це місто тут.

# data[].attributes.attachment_link.title
Санта-Клара (Каліфорнія) - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Са́нта-Кла́ра ( англ. Santa Clara; [ ˌ s æ n t ə ˈ k l æ r ə ] ) - місто ( англ. city) в окрузі Санта-Клара, штат Каліфорнія, США. Населення - 116 468 осіб (2010[1] ). Знаходиться в центрі Кремнієвої долини і є місцем розташування головних офісів кількох високотехнологічних компаній, наприклад, Intel.

# data[].attributes.body
Лехновський Віталій мандрує із Шерлоком Холмсом

Шерлок подорожував до Персії (офіційна назва країни у західноєвропейських державах до 1935). Тут він розслідував злочини.

Детальніше про Персію (Іран) тут.

# data[].attributes.body
Тут відбувалися події, де головний герой оповідання "Жага до життя"  Джека Лондона пройшов багато життєвих труднощів і зрад. Детальніше про Аляску тут.

# data[].attributes.location_name
Тибетский автономный район, Китай

# data[].attributes.attachment_caption
Лехновський Віталій мандрує із Шерлоком Холмсом

# data[].attributes.body
Тут подорожував Шерлок Холмс протягом двох років.
Детальніше про Китай тут.

# data[].attributes.location_name
Юкон, Канада

# data[].attributes.attachment_caption
Іваночко Роман мандрує з героями Джека Лондона

# data[].attributes.headline
Юкон, Канада

# data[].attributes.subject
Юкон, Канада

# data[].attributes.body
Тут розгортається історія собаки Бака з твору Джека Лондона „Поклик предків”.

Детальніше про Юкон тут.

# data[].attributes.location_name
Ганнібал, Міссурі, Сполучені Штати Америки

# data[].attributes.headline
Ганнібал (країна США, штат  Міссурі)

# data[].attributes.subject
Ганнібал (країна США, штат  Міссурі)

# data[].attributes.body
Тут народився Марк Твен. У своїй повісті "Пригоди Тома Сойєра" це містечко він назвав Сент-Пітерсбургом. Тут жили два найвідоміших у світовій літературі друга – Том і Гек.

Детальніше про Ганнібал тут.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ганнібал_(Міссурі)_США

# data[].attributes.location_name
Багдад, Ірак

# data[].attributes.headline
Багдад (країна Ірак)

# data[].attributes.subject
Багдад (країна Ірак)

# data[].attributes.body
Звідси Синдбад – один з героїв арабських казок "Тисячі й однієї ночі" – розпочав свої подорожі світом. Детальніше про Багдад тут.