# data[].attributes.body
Karl Marx: Va ser un filòsof economiste i militar d'origens jueus és el principal representant del socialisme, del comunisme i del materialisme històric.
Friedrich Engels: Junt amb Marx són els dos grans representans del comunisme. Va ser un filòsof i revolucionari alemany.
Lenin: Va ser un polític, revolucionari teòric rus. Lenin ,és va convertir en el líder del partit obrer del partit obrer social demòcrata en Rússia.
Trotsky y Stalin: Després de la mort de Lenin, que asumeix el control de la URSS.
Mao Zedong: Va ser el màximdirigent del partit comuniste en Xina

# data[].attributes.body
Vietnam: Va ser durant els anys 1950 i 1953, els components van ser la república de Corea que va ser recolzada per diversos països comendats per els Estasts Units; i la república popular democràtica de Corea recolzada per la república popular Xina i i la Unió Soviètica. Va acabar amb més de 3 M de civils i quasi el 15 % de la població del nord morta.
Corea: És el conflicte bèl·lic entre la república democràtica de Vietnam i el front nacional d'alliverament de Vietnam, i els Estats Units i el règim dictatorial de Vietnam del sud, que va tenir lloc entre els anys 1954 a 1975 amb centenars de milers de combatents, fins a la retirada del Estats Units al 1973.

# data[].attributes.body
És la competició que es va establir entre els Estats Units i la Unió Soviètica per a l'exploració de l'espai. Encara que es tractava d'una cursa informal les dates clau d'inici i final semblen ben establertes entre el 1957, llançament de l'Spútnik i 1975 acoblament dels mòduls Apollo i Soiuz.
El 4 d’octubre de 1957 la Unió Soviètica es posarà a l’abast del voltant de la terra, per primera vegada en la història, un motor de fabricació humana de l’Spútnik. Tot i que heu d'actualitzar els vostres anuncis, es tracta d’una àrea científica més àmplia durant l’any geofísic, que rebrà els Estats Units com una amenaça a la seva superioritat en els campaments dels militars i comunicacions. Molts diaris dels Estats Units es donen a la notícia posant l'accés al fet que els Rojos estiguessin llançant un objecte que els podria fer.
La Guerra freda estava en els seus moments culminants i coincidí en els moments més intensos de la cursa espacial que es desenvolupen el 1961 a la crisi dels míssils soviètics a Cuba que estaran a les portes del port del món a una guerra nuclear.

La cursa espacial s’haurà de generar amb un efecte de propaganda per part de les superpotències, i un desvetllament de les possibilitats de la tecnologia que s’hagi ideat per un espai per a militars que s’utilitzin.

La crítica és bàsica sobre aquest tipus de competències que es poden incidir sobre les incentius de l'alt cost econòmic d'aquestes operacions.

Els orígens de la tecnologia són necessaris per enlairar-se enginy a l'espai exterior es troben en la utilització de coets amb una arma i durant el segle XI.

Quan l'Apollo 11 arriba el juliol de 1969, s’haurà de sentir una banda que és un moment clau per a la humanitat i de l'altra que la cursa entre les superpotències s'havia acabat.

# data[].attributes.body
El mur de Berlin és el símbol material més representatiu de la Guerra Freda. Tot va començar a la Conferencia de Postdam, quan després d'haber arribat a Berlin i haber guanyat la guerra, calia que els Aliats es repartissin el territori. L'objectiu, aparent,  era democratitzar i desnazificar als alemanys. Van acordar dividir Alemanya i Berlin en 4 blocs, Anglaterra, Françai Estats Units, com els capitalistes i la URSS com comunista. Així es va anar configurant la Guerra Freda.
Després d'uns anys de tensió, Stalin va decidir aillar la seva part, però els Aliats van burlar el bloqueig. La gent creuava del bloc comunista al capitalista, i no tornava. Davant d'aquesta situació els comunistes van cosntruir un mur per impedir el flux de persones. El mur estaba permanenment vigilat per guardes, de manera que era molt difícil creuar. Però tot i això la gent desesperada creuava.
El mur va provocar sepració d'una ciutat, de families, d'amics, de gent amb la seva feina... Per això la situació va esdevenir insostenible. Es va obrir un pas, i la gent va començar a creuar sense esperar. Així va finalitzar una etapa, i va començar la reunificació del pais, i en certa part, del mon.

# data[].attributes.body
Amoralitat- l'increment de la riquesa individual i corporativa es el cor principal del capitalisme. El reconeixement de qualsevol preocupació social o relació amb el món natural trascendeix la meta del incrementarla la acumulació del capital.

Dependencia del creixement-  el capitalisme descansa en el creixement ilimitat, pero els recursos naturals esencials per a la generació de riquesa són finits. La super explotació es exhaustiva amb aquells recursos i destrueix els ecosistemes dels que formen part, arriscant tant la sobrevivencia humana com altres espècies.

Propensió a la guerra- en vista de la ONU es acumular i no distruibuir la riquesa, els recursos que produeixen riquesa deuen ser controlats, per lo tant, la guerra es inebitable.

Inequitat intríseca- sense ninguna força exterior que la restringeixi ni un principi internaliciat de equitat social, l'acumulació del capital porta casi exclusivament a més acumulació, i el capital es concentra en poques mans.

Antidemocratic- Les democracies són corruptibles: la riquesa pot comprar molta de la representació que necesita per obtenir les lleis necessaries per a més acumulació i concentració de la riquesa. Això significa que conforme la concentració de la riquesa s'incrementa, la democracia es degrada i al final es destrueix.

Improductivitat de felicitat real - la felicitat humana i el benestar estan evidentment lligats a altres factors ademes de l'acumulació del capital. L'extrema pobresa clarament no produeix felicitat però tampoc la riquesa, passat un nivell relativament modest. La felicitat es troba més desanimada on hi ha garanties de que les necesitats bàsiques estiguin cobertes per tothom, la riquesa es trobi millor distribuida i els llaços entre les persones i l'ambient natural siguin més forts que el desig d' acumular riquesa.

La democràcia no es real, ja que els accionistes compren vots, es a dir, no es una persona un vot és un dolar un vot, enviant ajudes. I fan servir la democràcia pel que volen. Per exemple quan Espanya va entrar a la OTAN només el 18% volia i el 52% no.

# data[].attributes.body
És un sistema teòric d'analisis sociològic basat en els treballs. Utilitzen l'analisis històric de les transicions en les societats humanes, per postular la transició de l'actual societat capitalista cap a altres socialistes, i eventualment cap a una altre comunista, i el seu principal objectiu és l'estbliment d'una societat sense classes.
*A aquesta societat sense classes, que la doctrina marxista té com a ideali i el fi últim, se l'anomena comunisme.
*Al moviment polític derivat de la ideologia comunista se l'anomena comunisme, i va sorgir des de mitjans del segle XIX i es va fer important  des de principis del segle XIX.
*Durant la guerra freda, i arran d'ella, es va començar a cridar erròniament comunista a aquella persona que visquès en alguns dels països socialistes sota la influència de la URSS, i se li va donar a aquests països de denominació de comunistes tot i ser únicament socialistes.
I doctrines teòrique no marxistes també denominades comunistes.
Apart d'Stalin ha hagut líders de idees comunistes que governaven bé les democràcies  i molt han sigut comunistes i excel.lents gestors de la demcràcia

# data[].attributes.body
Fins al final del S XIX.
Arriba un moment en que els anglesos demanen la igualtat entre rics i pobres.
Karl Marks va tractar una gran varietat de temes i es conegut sobretot per la històri de lluit de classes i així igualir les classes socials.
Frases de Karl Marks:
-l'ésser humà es fa així mateix, a través de la història, en la societat i transformant la natura.
-Comunisme entès com a supressió de la propietat privada donarà pas a l'eliminació de totes les alienacions de la humanitat.

Escriu un llibre sobre el capital on considera el treball un dret i s'ha de compensar justament es a dir no pot ser que hi hagi gent treballant molt i guanyant poc  i gent treballant poc i guanyant molt.

# data[].attributes.body
Va ser un incident internacional de la guerra Freda que va enfrontar el diplomàtic a la Unió Soviètica i els Estats Units entre els dies 14 d 'octubre i el 20 de novembre de 1962, que representarà un dels moments d' una gran tensió entre ambdues potències nuclears instal·lació de plataformes de llançament de registres soviètics en territori Cubà, cosa que permeti a l’URSS disposar d’armament per atacar el territori continental dels EUA amb armes nuclears.

El mateix dia 27 d'octubre, Khrusxov proposà a Kennedy el desmantellament de les bases soviètiques de míssils nuclears de Cuba. A canvi l'URSS exigia la garantia que els Estats Units no envairien Cuba ni donarien suport a cap operació amb aquesta finalitat. Alhora instaven els estatunidencs a desmantellar les seves bases de míssils nuclears de Turquia. Kennedy acceptà d'eliminar els obsolets míssils del tipus Júpiter . D'aquesta manera es posava fi a la crisi sense que cap dels dos contendents donés mostres de debilitat ni de derrota.

# data[].attributes.body
La guerra la van guanyar els demòcrates. La van guanyar perquè el comunisme va portar a la Unió Soviètica a un desastre econòmic, polític i moral. Els que realment van guanyar van ser els dissidents en l'interior de l'Imperi Soviètic.
21 de Novembre del 2009

# data[].attributes.headline
Situació a Europa després de la Segona Guerra Mundial

# data[].attributes.subject
Situació a Europa després de la Segona Guerra Mundial

# data[].attributes.body
Quant va finalitzar la Segona Guerra Mundial a Europa els països van perdre la majoria de la seva capacitat industrial y les infraestructures. La producció agrària també es va veure afectada amb descens a casi tots els països i per culpa de la guerra un gran número de vivendes van ser destruïdes. Tot això és sumava amb la falta d'aliments, matèries primeres, la falta d'energia i els problemes monetaris i d'endeutament per la guerra.
Durant els anys 40 es van crear diferents moviments europeus que van apostar per una integració o una cooperació europea. Entre ells estaven la Único de Federalistes Europeus al 1946, el Moviment Europeu al 1947, la "Ligue Européenne Cooperation Economique" al 1948 y el Consell d'Europa al 1949

# data[].attributes.headline
Diferències Ideal Comunista i Capitalista

# data[].attributes.subject
Diferències Ideal Comunista i Capitalista

# data[].attributes.body
Una de les diferències entre els dos tipus de règims és el sistema polític. En el capitalisme impera la democràcia, mentre que en el comunisme hi ha una dictadura del partit Comunista. No obstant això, es pot argumentar que el sistema capitalista no comporta necessàriament l'existència d'una democràcia, ja que durant anys han coexistit dictadures amb sistemes capitalistes, com va ser, per exemple, a Espanya.

Economicament en el capitalisme l'oferta de béns i serveis es regeix per les lleis del mercat. És aquest el que indica què s'ha de produir i a quin preu. El comunisme, per contra, segueix les directrius de la planificació central. Evidentment, el sistema comunista corria el risc de produir coses innecessàries que no fossin demandades pels consumidors. Però el sistema capitalista no es guia únicament per les forces del mercat: la política monetària està controlada per institucions de marcat caràcter polític. A més, gran part de l'economia es regeix sota els pressupostos generals de l'estat, que també podria ser considerat com una forma de planificació centralitzada.

En el capitalisme els mitjans de producció han estat de propietat privada, en el comunisme de propietat pública. Però això no ha estat sempre així. El capitalisme ha conviscut amb empreses de propietat pública, com, per exemple, l'antic INI espanyol. Eren empreses els executius eren elegits políticament i que desenvolupaven activitats que no podien ser cobertes per la iniciativa privada. D'altra banda, un dels arguments més poderosos a favor de capitalisme és que, quan hi ha la propietat privada l'eficiència s'incrementa, perquè la propietat que és de tots al final no és de ningú.

Socialment segons el comunisme no haurien d'existir les classes socials, com existeixen en el capitalisme, en funció de la relació que es tingui amb el procés productiu. És a dir, els béns materials s'haurien de distribuir segons les necessitats i no segons els mèrits. Evidentment, això pot repercutir negativament en la productivitat per una menor motivació a l'hora de produir. Però, no existeixen en els països capitalistes uns sistemes fiscals redistributius que intenten assignar els béns no en funció del mèrit sinó de la igualtat? No presta l'estat serveis, com la salut i l'educació, de manera igualitària entre tots els ciutadans, sense tenir en compte els seus ingressos?

Una comparació entre els dos bàndols es que el comunisme et treu les vaques pero et dona llet en canvi el capitalisme  t'ho treu tot, els explota s'enriqueixen els rics

# data[].attributes.body
-Unió Soviética
-Alemanya Oriental
-Xecoslovaquia
-Polonia
-Rumanía
-Iugoslavia
-Albània
-Bulgaria
-Hungría
-Cuba
-Mongolia
-Xina
-Corea del Norte
-Vietnam
-Laos
-Kampuxea --> Actualment Cambodja

-Afganistan
-Iraq
-Yemen del Sud
-Angola
-Madagascar
-República del Congo
-Síria
-Moçambic
-Eritrea
-Etiopía
-Xile