# data[].attributes.body
El Rossellonès és parla a Catalunya Nord. Les comarques en es parla aquest dialecte, pertanyen a l'estat de França, com ara, a Ripoll, Perpinyà i Prada.
Els parlants solen ser persones d'avançada edat que viuen, en general, en zonas rurales. En aquesta àrea s'utilitza el català en funcions familiares y el francès per a situacions formals.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Català septentrional o rossellonès

Aquesta varietat de la llengua catalana es parla a les comarques del Rosselló, Vallespir, Conflent, Cerdanya i Capcir, territoris que se solen anomenar Catalunya Nord i que formen part de l'Estat francès des del Tractat dels Pirineus, el 1659.

- Neutralització de a/e àtones en /∂/ i de la o àtona en /u/.

- Tancament de la /o/ en /u/ ( musca, llup ...).

- Confusió entre la e oberta i tancada, igual que entre la o oberta i tancada.

- Caiguda de la vocal final dels mots esdrúixols acabats en -ia ( famili, histori ...)

- Pronúncia gutural de la erra, per influència del francès.

- Article determinat masculí: el/lo (segons l'àrea).

- Article personal: en/na.

- Demostratius: ús de llur i dels femenins meua, teua i seua.

- Primera persona del present d'indicatiu: estimi, parli ...

- Ús del verb ser com a auxiliar, en lloc d' haver: sun arribat (he arribat), és dit (ha dit) ...

- Present del verb ser: sun, ets, és, sem, seu, sún

- Ús de la partícula pas per negar, fins i tot amb la desaparició de no.

- Col·locació dels pronoms davant de l'infinitiu, gerundi: te dir, se girar ...

- Ús de les formes plenes dels pronoms: me manca ...

- Ús de mots com cercar (buscar), sus (damunt), oir (sentir), veire (got), pallago (noi), mainatge (xiquet), votura (cotxe), gara (estació), roba (vestit) ...

Per a més informació, us animo a mirar-vos aquests reportatges sobre la situació del català a la Catalunya Nord. No patiu, que no són gaire llargs: només duren 8 i 6 minuts, respectivament!

# data[].attributes.attachment_link.description
Aquesta varietat de la llengua catalana es parla a les comarques del Rosselló, Vallespir, Conflent, Cerdanya i Capcir, territoris que se solen anomenar Catalunya Nord i que formen part de l'Estat francès des del Tractat dels Pirineus, el 1659. - Neutralització de a/e àtones en /∂/ i de la o àtona en /u/.

# data[].attributes.body
Occitanismes: veire (got), bressairola (mainadera),
cotell (ganivet)...
Gal·licismes: Buata (caixa),
muleta (truita),
bolanger (forner)...
Mots propis: pallago (noi),
mels de la cara (galtes),
nuges  (nous)

# data[].attributes.body
Una cançó típica en Rossellonès és " Adiu, ça va? "
El cantant és diu Joan-Pau Ginè
I la seva lletra és aquesta:

Adiu, ça va ?
Tinc la bicicleta desbotada
Adiu, ça va ?
Tinc la goda de baixar a botar

M'agradaria ser musculat
Fer cinc-mil metres als jocs olímpics
Sense mai ser despassat
Tot tinguent una avança astronòmica

M'agradaria ser llestat
Per fer primer claron
Dins d'una clica
Amb galons i vestit daurat
Al mig del carrer de la República

Adiu, ça va ?
Tinc la bicicleta desbotada
Adiu, ça va ?
Tinc la goda de baixar a botar

M'agradaria ser soldat
Per poguer fer escapades heroïques
Tot sol sense ser ajudat
Neutralitzar un conflit atòmic

M'agradaria ser blessat
Per tenir una infermera bonica
Que me prendria el ulls aclucats
El pols d'una manera científica

Adiu, ça va ?
Tinc la bicicleta desbotada
Adiu, ça va ?
Tinc la goda de baixar a botar

M'agradaria d'amagat
De ser president de la República
De Catalunya i un poc més tard
De tots els Estats Units d'Amèrica

En passant pels califats
Dels reis d'orient que fan uns ulls místics
I acabar dins l'anonimat
Guardant cavalls a Xina per un circ

Adiu, ça va ?
Tinc la bicicleta desbotada
Adiu, ça va ?
Tinc la goda de baixar a botar

Aquí a baix us deixem l'enllaç per poder escoltar la cançó:

# data[].attributes.attachment_link.title
Joan Pau Giné - Concert a Alenyà, 1984 - Adiu, ça va?

# data[].attributes.body
Aquest és un text que hem trobat en Rossellonès i que hem pensat que estaria bé posar-ho com a exemple:

Molt alt e molt poderós príncep e senyor. Mon senyor, sàpia la vostra sacra magestat quel senescall de Carcassona el vaguer de Narbona m'an certificat ab letra sua que alscunes malycens persones se són levades e matzinen totes les aygües e la salpassa e la ortalissa e totes les viandes que poden, e encara posen les dites metzines en los banchs en hom seu o ten los peus, per ço que aquells qui aqui seuran recuyleguen les dites metzines. E açò han trobat per confesió d'alguns que han preses, per la qual cosa són mortes gents a Carcassona e la terça part a Narbona, una gran infinitat. E encara en la terra de Rossellion, ço és, a Salses, ben les dues parts ea Coclliure no n'han mill hom romàs, sinó forts pochs qui se'n són exits. E sobre açò, mon senyor, jo festeja provisiones, que faç escorcoyar tot hom estrany qy ​​ich venga, per saber si portarien metzines, et altres provisions a profit de la terra. E açò, mon senyor, faç sabre a la vostra real magestat per ço que vós, mon senyor, hola proveiscats en aquella manera que ben sia, mayoría com jo haya entés que les dites persones malvades s'escampen per tota la terra. Aquestes persones, mon senyor, van meses a manera de gent de penitència e d'estrugament. Scrit a Perpenyà, ax d'abril (1348).

Besan la terra que ls vostres alts peus calciguen, humilment e ab gran reverència se recomana in la vostra gràcia e mercè ARNAU D'ERILL, gobernador dels vostres comitats de Rosselló e de Cerdanya.

# data[].attributes.body
- Vocalisme: sistema tònic 5 vocals (sin distingeixen e / o oberta) i sistema àtom 3 vocals (neutralització)

- Desinència de la 1a pers. del sg. del present d'indicatiu és -i:
ex: Jo canti, pensi, amagui, mengi...

- El verb ser s'utiliza com a auxiliar per a la conjugació dels temps compostos d'alguns verbs.
ex: S'és tallat un dit

- Verb ser: sun, ets, és, sem, seu, sún

- Numerals ordinals: desesset, desevuit, desenou, quatre-vints, quatre-vint-deu... (influència francesa)

- Us del llur col·loquialment (i és l'únic dialecte que ho fa) fins i tot en femení plural (llures cases) i els possessius meu, teu, seu, en mots femenins (la teu mare)

- Els pronoms es col·loquen davant de l'infinitiu, gerundi: te dir, se girant...

- Ús dels pronoms en forma plena: me manca, se diran...

- Pas de la o tancada a u: mosca > musca    cançó > cançú

- Caiguda de la -a final dels esdrúixols: familia > famili

- Negació amb pas, sense no: vindré pas avui.

# data[].attributes.body
Hem trobat un poema en Rossellonès que ens ha semblat bastant interessant que és diu:
" La república triomfarà "
No te escriptor ja que és un poema anònim
La seva lletra és aquesta:
[1848] La República triomfarà

Lo de les calces blanques,
no lo volem pas, no,
que ja tenim la ruja,
la de los tres colors.

Hala, minyons, mos cal votar;
la Republica triomfarà.

Lo de les calces blanques,
no l'havem pas volgut,
perquè és un patriarca
i un tros de saüc.

Noies de Perpinyà,
bé en sereu divertides,
que ara podeu cridar:
"Mori Lluis Felipe!",
que ara podeu cridar:
"Visca la Republica!"
Lalaralalà, tomba per aci, lalaralalà, tomba per allà, lalaralalà.