# data[].attributes.body
שלום, אני אדון חמיל ואני מוכר שטיחים מוסלמי בפריז. אני מלמד את מומו על הקוראן ועל החיים מדי פעם, ומספר לו סיפורי על העבר. ביחס לחברה שאני חי בה, אני אדם די מלומד וחכם.

# data[].attributes.body
אהלן,

אני אדון חמיל, או ככה לפחות אנשים קוראים לי. פעם שוטטתי בכל רחבי צרפת, ראיתי כמעט הכל. היום אני כבר מוסלמי זקן, אפילו זקן מאוד, לכן אני לובש את אותה ג'לבה אפורה כל יום מחדש כשאהיה מוכן ביום מותי. היום אני מוכר שטיחים, נהנה לשתות כוס נענע בריאה ולשבת בבית הקפה של אדון דריס. אומרים שיש לי עיניים המשרות רוח טובה על האנשים סביבי, ואני באמת אוהב לחייך.

אני במיוחד אוהב לשבת ולדבר עם מומו. טוב שיש לי זיכרון טוב, כי מומו ילד סקרן ונבון ששואל אותי הרבה דברים, ואני שמח שאני יכול לענות על חלקם. אבל לפעמים הוא שואל שאלות שהוא צעיר מידי בשביל התשובות אליהן. כמו ששאל אותי האם אפשר לחיות ללא אהבה, התביישתי לענות רק כן, הוא צעיר מידי להבין את כל התשובה. זה לא שלא אהבתי מימי, כשעוד הייתי צעיר הכרתי את ג'מליה, ואהבנו אחד את השני. לעולם לא אשכח אותה.

# data[].attributes.headline
מיה אוסטרובסקי

# data[].attributes.subject
מיה אוסטרובסקי

# data[].attributes.body
שמי אדון חמיל, ואני מוסלמי ומוכר שטיחים בצרפת. אני מלמד את מומו, אחד מהילדים של רוזה, איך להיות מסלמי בזמני הפנוי. הוא ילד סקרן ששאול הרבה שאלות, אבל הוא נחמד בסך הכל.

פעם אחת הוא שאל אותי אם אפשר לחיות ללא אהבה, וזה הזכיר לי את אהובתי בעבר, ג'מילה, שאותה אמרתי לו שלא אשכח. בהתחלה ניסיתי להתחמק מהשאלה, כי אני יודע כמה הוא מסכן ובודד, אבל בסוף הייתי חייב לענות לו שכן, וברור שהוא לא היה מרוצה מכיוון שפרץ בבכי.
אני חושב שחשב שלועלם אף אחד לא יאהב אותו יותר, אבל לא יכולתי לשקר לו, הרי זה דבר אפשרי.

מאוחר יותר בחיי כבר נהייתי מאוד זקן ואני כבר לא זוכר הרבה דברים חוץ מאמונתי. אפילו את אהובתי אני לא זוכר.

# data[].attributes.body
מה קורה חברים, כאן אדון חמיל ואם מישהו צריך שטיח זה רק אצלי, כאן מקבלים גם מחיר לפנים וגם שיעור לחיים. בקיצור מי שלא לומד את דרכי אללה יהיה טיפש כמו תפוח אדמה אבל לא נורא כי לכל אחד יש תקנה אם הוא רק יאמין באללה. בכל מקרה היו גיבורים ילדים שלי ותמיד תזכרו שמי שלא בא לקנות שטיח יש לו ראש של אבטיח.

# data[].attributes.body
סלאם עלכום נשמות טהורות. שמי חמיל (אדון חמיל) ואני מוכר שטיחים שחיי בפריס. אחד מילדי הזונות של גברת רוזה בא אלי ללמוד את דרכי האיסלאם, ואני מלמד אותו קוראן, תרבות ולפעמים מספר לו סיפורים על עברי. אני אוהב לשבת בבית קפה. אני אדם מאוד מאמין ואני אוהב את אללה בכל ליבי.

# data[].attributes.body
אהלן וסאהלן לכם. שמי אדון חמיל, ומקצועי למכור שטיחים - עבודה שאני ממלא נאמנה כבר שנים רבות. אני מוסלמי ירא שמיים. אני רואה בדת כחלק מהזהות שלי, והייתי רוצה למות כשדתי ניכרת עליי. על כן, לובש אני ג'לביה יום ביום, לכל מקרה אשר יבוא. את הרוגע ("לאדון חמיל היו עניים יפות המשרות רוח טובה על כל הסובב אותו"; "אך כעת אני שקט"), והשמחה ("אדום חמיל, מדוע אתה תמיד מחייך?") לאין יתואר שהאל משרה עלי, אני משתדל להעביר הלאה לעולם.

בין צדקותיו הרבות, הואיל בטובו האל לחנון אותי בזכרון טוב דיו שמאפשר הוא לזכור את אהובתי מלפני מעלה מחצי יובל, ואני מסתובב מאושר בעולם בידיעה שהזכרון המבורך הזה לא יעזביני עוד יום מותי, אשר קרב ובא. ("..אני מודה יום-יום לאלוהים שחנן אותי בזכרון טוב[...] לא אשכח את ג'מילה. לא נותרו לי עוד שנים רבות, אמות לפני שאשכח אותה.")

רוזה קישרה בין מומו לביני כדי שאעזור לו להיות חלק מהדת. הילד נותן לי ההזדמנות לעזור, לייעץ, ולהכווין אותו, והוא סומך עליי שאעזור לו להתמודד עם קשיו. בזמני הפנוי, אני נהנה לשוטט לי ברחובות פריז, וכן לשבת בבית הקפה "דריס".

# data[].attributes.body
נעים להכיר, איסמי חמיל, כנראה מהשם שלי אתם כנראה מבינים שאני מוסלמי. אני מאוד אוהב את הדת שלי ואני רואה בה דרך חיים, לכן אני מלמד את מומו דברים על האסלם שלא היה לומד בשום מקום אחר, שיגדל ויהיה מוסלמי טוב כמו שצריך.
אני מתפרנס ממכירת שטיחים, ומדי ]עם חוטא בקריאת ספרים של ויקטור הוגו, אתם ודאי מכירים את עלובי החיים.
אם אי פעם תפגשו אותי, כנראה תראו אותי מחוייך. אני תמיד מחייך, אני מאמין שזו הדרך שלי להודות לאללה שיש לזיכרון טוב, שמאפשר לי לזכור את אהובתי מפעם.

# data[].attributes.body
שלום לכם- שמי חמיל. אני מוכר שטיחים ואמונתי באללה היא חלק ממי שאני. אני מחייך הרבה כדי להודות בכל יום לאלוהים על הזיכרון הטוב שנתן לי, גם בגילי המבוגר. הבטחתי שלא אשכח את אהובתי משכבר ג'מילה, ובזכות אללה אני מקיים את ההבטחה.
אני יושב הרבה בבית קפה ונפגש שם עם ילד קטן וחכם להפליא בשם מומו, שמבחינתי הוא ויקטור שלי. אני מלמד אותו על התרבות האסלאמית ועל עבר אבות אבותיו. הוא שואל המון שאלות, לפעמים כאלה שלא מתאימות לגיל שלו. ילד חכם שכזה.

# data[].attributes.body
שלום, קוראים לי אדון חמיל. אני מוכר שטיחים. אני מוסלמי מאמין, וגברת רוזה שלחה אליי אחד מילדיה שילמד ממני על הדת המוסלמית, ואני מדבר איתו גם קצת על ויקטור הוגו. אני בכל זאת צרפתי, והספרות הזאת מדברת אליי מאוד. אני נהנה מאוד מהשיחות שלי איתו. נן מאוד עמוקות ואנחנו למדים הרבה אחד מהשני.

# data[].attributes.body
שלום, שמי אדון חמיל. אני מוכר שטיחים ומוסלמי מאמין. אני גר ברובע בלויל של פריז. בזמן הפנוי שלי אני גם מלמד מוסלמים צעירים על הדת ובכללי שיעורים לחיים. אומרים לי שאני מחייך הרבה וזה בגלל שלמדתי לשמוח בחיים שלי.(" "אדון חמיל למה אתה מחייך?" "כך אני מודה יום-יום לאלוהים שחנן אותי בזיכרון טוב, מומו בני" ". גם אם אני לא במצב טוב באותו רגע בחיים.
אני מלמד את מומו על האסלם והוא ילד חכם. אני לפעמים דואג לו כי הוא שואל אותי שאלות שלא מתאימות לילדים בגילו, אבל אני משתדל שלא להדאיג אותו. הואעוד צעיר ואני לא רוצה שידאג לגבי דברים כאלו.

# data[].attributes.body
אני אדון חמיל מוכר השטיחים . שנים אני יושב כבר בבית הקפה מכיוון ששם מתייחסים אליי כמו בן אדם , רוב הזמן לפחות . אני נפגש שם עם ויקטור הקטן ומלמד אותו כמה שאני יכול על התרבות שלנו ועל הערכים שאני מאמין בהם . לדעתי הדבר הכי חשוב הוא אהבה שלעולם צריכה להיות .

# data[].attributes.body
סלם. קוראים לי אדון חמיל ואני מוכר שטיחים כבר עשרות שנים בפריז. אני אוהב את עבודתי ונהנה במיוחד לפגוש אנשים רבים ולראות אותם מתבגרים לנגד עיני. אני מוסלמי, אדם מאמין ויש לי סבלנות רבה לדבר עם אנשים ולכן הגברת רוזה עודדה את מומו לשוחח איתי ולהכיר את דת האיסלם ומנהגיה. מומו הוא ילד חכם ובוגר מגילו ואני מאוד נהנה לדבר אתו. הוא שואל אותי שאלות פילוסופיות עמוקות ואני לא תמיד מרגיש בנוח לענות לו את האמת על החיים הקשים. הוא עוד צעיר וחשוב שתהיה לו אופטימיות. אני אוהב את מומו. האל בירך אותו במוח חד ואני מקווה שהוא עוד יגיע רחוק כשיגדל.

# data[].attributes.body
אדון חמיל:

גיל: מבוגר מין: זכר דת: אסלם

אני אדון חמיל ואני נהנה לשהות בבית הקפה. יש ילד חמוד ושמו מומו, אני מלמד אותו איך להיות מוסלמי טוב וגם ערבית.

תכונה: חכם (חוכמת חיים)
כשמומו שואל אותו למה הוא שמח אדון חמיל משיב "כך אני מודה יום – יום לאלוהים שחנן אותי בזיכרון טוב מומו בני." אדון חמיל חכם ולכן הוא רואה מה באמת חשוב בחיים, כי כסף זה טוב להצליח זה טוב, אבל מה אלה שווים בלי זיכרון. כשאדם מאבד את זיכרונו האדם הופך לקליפה של האדם שהוא פעם היה.

# data[].attributes.body
שלום, אני אדון חמיל. אני אדם מבוגר ואני מוכר שטיחים ברחוב. אני גר בפריז. אני גר ליד מעון שבו גדל ילד בשם מוחמד.
אני חושב שאני חכם כי למדתי לא לפחד מן המוות ובשל גילי יש לי גם חוכמת חיים.
הדבר שאני כן מפחד ממנו הוא לישכוח. אני מפחד לשכוח את אהובתי ג'מילה. פעם סיפרתי למוחמד על ג'מילה ועל סיפור האהבה שלי והתנחמתי בכן שאני אמות בקרוב וכבר לא אספיק לשכוח שאת ג'מילה.

# data[].attributes.body
שלום רב, שמי מואיז. אני מוסלמי מאמין ואני גר ברובע בלויל שבפריז. היני שכן של מוחמד אותו אני בהחלט מאוד מסמפט. אני מוכר שטיחים ברחוב ובשל גילי מסתובב תמיד עם גלביה אפורה כדי שאללה לא יתפוס אותי לא מוכן כשאמות. המוות אינו מאיים עלי במיוחד, אלא השכחה. לדוגמה, כאשר מומו בא לבקרי סיפרתי לו על סיפור האהבה שלי לג׳מילה, והתנחמתי בעובדה שאמות בקרוב ולשכוח אותה כבר לא אספיק. בסך הכל אני איש פשוט וחביב אשר מעביר לעיתים את הזמן יחד עם מומו כאשר הוא בא לבקר אותי.

# data[].attributes.headline
ליאור חצרוני

# data[].attributes.subject
ליאור חצרוני

# data[].attributes.body
שלום, אני אדון חמיל. אני בן אדם שעבר הרבה בחייו וטיילתי בכל המקומות שחלמתם עליהם.
יום אחד בא מומו הילד הכי חכם ונבון שאני מכיר שואל אותי האם אפשר לחיות ללא אהבה. אני כבן אדם זקן כבר ידעתי הכל בחיי ויעדתי שאפשר לחיות ללא אהבה אבל מומו היה כלכך תמים ולא יכלתי להגיד לא את האמת. לאחר מיכן ידעתי שעשיתי טעות אבל אחר כך ראיתי אותו עם גברת רוזה והבנתי שהכל בסדר.

# data[].attributes.headline
יובל נוקראי 

# data[].attributes.subject
יובל נוקראי 

# data[].attributes.body
שלום לכולם, אני אדון חמיל. אני אדם מבוגר, מוכר בחנות שטיחים, ואני די זקן ("לא נותרו לי שנים רבות"). עברתי ברחבי צרפת בחיי, חוויתי ולמדתי הרבה דברים. אנשים אומרים שיש לי עיניים טובות, אבל אני בעיקר מודה על זה שהזיכרון שלי טוב ושאני יכול לזכור את אהבתי ג'מילה ("לא אשכח את גמילה"),("כך אני מודה יום יום לאלוהים שחנן אותי בזיכרון טוב"). את מומו פגשתי בבית הקפה של אדון דריס ואני יכול להגיד לכם, הילד הקטן הזה נבון וחכם מאוד, אף על פי שיש דברים בחיים,  שבגלל גילו הצעיר אני משתדל להסתיר ממנו. ("אתה עדין צעיר, והצעירם מוטב להם שלא ידעו דברים מסוימים"). אני אוהבת לשתות תה עם נענע, בעיקר כי הא טוב לבריאות, ואני לובש גלבה אפורה בקביעות.

# data[].attributes.body
אני אדון חמיל, מוכר שטיחים פשוט בפריס שעבר בכל רחבי צרפת. את רוב הזמן אני מבלה בבית הקפה של מאדון דריס.

יום אחד מומו בא אליי במצב רוח רע ואחרי שיחה ארוכה שאל אותי : "האם אפשר לחיות ללא אהבה". בהתחלה לא עניתי לא, אני לא ידעתי מה לאמר. האם עליי לשקר לו בשביל לא לנפץ לו חלומות או שעליי לאמר את האמת בשביל שלא תהרס לו התקווה בעתיד. בסוף הוא לחץ עליי אמרתי לו שכן.

הוא ברח בוכה.

# data[].attributes.body
אהלן אהלן.  אני חמיל אבל כולם קוראים לי אדון חמיל אז תקראו לי כך גם כן. העבודה שלי היא מכירת שטיחים ברחוב. יש ילד אחד שאני נורא מחבב קוראים לו מוחמד אולי אתם מכירים אותו, הוא ילד כזה שמכיר את כולם. הוא תמיד שואל אותי שאלות עמוקות למרות שהוא ילד קטן, מאז שפגשתי אותו בפעם הראשונה ידעתי שהוא שונה ושנקודת המבט שלו על החיים היא קצת אחרת לכן שיתפתי אותו בדברים מהעבר שלי וממה שחוויות אני על בשרי, ידעתי שיתעניין. אחד הדברים הבולטים שמאפיינים אותי הוא הזיכרון הכל כך טוב שלי. אני זוכר דברים מהעבר בבירור לפעמים מרגיש לי שזה נס ושבורכתי בזה.

# data[].attributes.headline
עילאי מור-אל

# data[].attributes.subject
עילאי מור-אל

# data[].attributes.body
שמי חמיל אבל אני מעדיף שתקראו לי אדון חמיל כמו כולם, אני מוכר שטיחים זקן. במהלך חיי אני שוטטתי בכל צרפת, י שלי זיכרון מאוד טוב ולכן אני גם בן אדם אמין. בשכונה ליד יש ילד בשם מוחמד (מומו בקיצור) שתמיד בא לשאול אותי כל מיני שאלות על החיים, הוא בעיקר אחרי ריב עם גברת רוזה, אני חושב שהילד מבין באופן שכמעט אינו אפשרי לבני גילו, הוא שואל אותי בדרך כלל שאלות דיי עמוקות ודיי קשות לענות לילד בגילו.

# data[].attributes.body
אני מוכר שטיחים בפריס, אם אתם מעוניינים תצרו קשר. ריאתי כמעט הכל בחיי, חביתי אהבה נכזבת בלתי נשכחת לפני 60 שנה, יש לי גם זיכרון טוב מאוד, לכן תדעו שאני בן אדם מאוד אמין, ולכן תאמינו לי שאני אומר שלא ראיתי שטיחים יותר טובים בכל צרפת. אם תדברו אם ילד, קוראים לו ״מומו״, בשכונה פה ליד, הוא יגיד לכם שיש לי ״רוח טובה״ והוא כל נזן בא לשאול אותי שאלות, והוא מאוד סומך עליי. הוא גם חמוד אני לושב שהוא גם ישמח לקבל את צומת ליבכם, רק תחזרו ואני אציע לכם כמה אופציות.

# data[].attributes.body
אני אדון חמיל ואני מוכר כמוכר שטיחים , אני מסתובב  ברחבי צרפת וחושב שראיתי כבר הכל.

מומו תמיד שואל אותי שאלות אבל הוא מכיר אותי רק בשנים האחרונות שאני כבר זקן...

אני גם ערבי-מוסלמי כמו מומו, ואני תמיד מודה לאלוהים שנתן לי זיכרון טוב כל כך, אני עדיין זוכר את האישה שאהבתי לפני כשישים שנה.

הרבה פעמים שמומן בא אליי ושואל אותי כל מיני שאלות לא היה לי נעים להגיד לו כי היה צעיר ויש דברים שצעירים לא אמורים לגלות כל כך מוקדם אבל התשובה הסופית שלי היא תמיד כן לא יודע למה...

בנוסף לכך לי ולמומו יש ידידות נפלאה אני כל הזמן מספר לו סיפורים מחיי והוא רק צמא לעוד.

# data[].attributes.body
אני חמיל, מוכר שטיחים זקן. הייתי בכל צרפת וראיתי הכל. אני תמיד מודה לאלוהים, שחנן אותי בזיכרון טוב. אני עדיין זוכר את אהובתי, שאמרתי לה "לעולם לא אשכחך". זה היה לפני שישים שנה. מוחמד לפעמים בא אלי ומדבר איתי. הוא ערבי כמוני, אז אני לפעמים מזדהה איתו ועוזר לו.

# data[].attributes.body
אהלן וסהלן לכולם. שמי חמיל ואני מוכר שטיחים זקן. אני נוהג לשבת בבית הקפה של אדון דריס. אני כבר מאוד מבוגר ובמהלך השנים נהגתי לשוטט ברחבי צרפת. לפעמים כשאני יושב בבית הקפה מגיע אליי ילד שגם הוא ערבי כמוני וקוראים לו מומו. מומו גר אצל גברת רוזה והוא ילד קטן אבל חכם. הוא לפעמים שואל אותי כל מיני שאלות. אינשאאלה לילד הזה יש כל מיני שאלות שהוא עוד לא צריך לדעת את התשובות אליהן. יום אחד שאל אותי מומו:" אדון חמיל למה אתה תמיד מחייך?" ואני עניתמי לו שאני מחייך כי אני מודה כל יום לאללה שחנן אותי בזיכרון טוב. בזכות הזיכרון הזה אני תמיד יכול לזכור שלפני שישים שנה, כשהייתי צעיר, הכרתי אישה אחת מיוחדת שאהבתי מאוד. זה משך לשמונה חודשים והבטחתי לה שלא אשכח אותה, ובאמת לא שכחתי. לא אשבכח את ג'מילה. ואז הילד הזה שאל אותי עוד שאלה. הוא שאל אותי:"אדוןם חמיל, האפשר לחיות ללא אהבה?". הילד הזה והשאלות שלו. אני שתקתי קצת וחשבתי מה לענות. לא רציתי להגיד לו את התשובה כי הוא עדיין ילד קטן ולא צריך לדעת הכל. הילד לא שחרר והמשיך לשאול. אז שתקתי עוד קצת ואז עניתי לו מה שהוא צריך לשמוע. עניתי לו:"כן". הרגשתי רע שאני משקר לילד, אבל הוא עדיין ילד והוא לא צתריך לדעת את כל האמת.

# data[].attributes.attachment_link.title
אדון חמיל- כל החיים לפניו

# data[].attributes.body
אני אדון חמיל. אני אוהב לשבת בבית הקפה של מאדון דריס, שם לפעמים מומו מצטרף אליי. אני תמיד מחייך כאות תודה לאלוהים על הזכרון הטוב שהעניק לי.
אני אוהב ללבוש ג'לבה אפורה ולהחזיק מקטורן.
אני אוהב את מומו, הוא ילד צעיר וסקרן, הוא יודע להתקיל אפילו אותי, למרות גילי. הוא שאל אותי אם אפשר לחיות ללא אהבה, ואחרי קצת זמן השבתי שכן.

# data[].attributes.body
אני חמיל. אני מוכר שטיחים. מידי שבוע הייתי הולך לבית קפה כזה, ביתי, כייפי. עברתי מספיק דברים בחיי, ("... אדון חמיל, מוכר-השטיחים, ששוטט ברחבי צרפת וכבר ראה הכול.") וזה למען האמת למה מידי פעם בחור צעיר בשם מוחמד, כלומר, מומו, ניגש אליי. לרוב אחרי ריב עם המטפלת שלו... רוזה... אני באמת חושב שלבחור יש פוטנציאל מרשים, אחרי שאני משוחח איתו יש לי ממש תחושה שהבין משהו חשוב ושהוא קלט את מילותיי. חכם הבחור. הבעיה שהוא כלכך נבון, שהוא שואל אותי שאלות ש... פשוט לא קל לענות עליהן לילד בגילו. ("אתה עדיין צעיר, והצעירים מאוד מוטב להם שלא ידעו דברים מסוימים.")

# data[].attributes.body
שמי הוא אדון חמיל, ואני מוכר שטיחים מבוגר.

אני ערבי כמו מומו הקטן, ואני תמיד מחייך כי אני מודה לאלוהים. אני מודה לאלוהים על כך שאני זוכר את אהובתי ג'מילה- כי אי אפשר לחיות ללא האהבה.

מומו אוהב לשאול שאלות, קשות ועמוקות מאוד, אך הוא רק ילד, כל החיים עוד לפניו, ולפעמים עדיף לא לדעת את כל התשובות. ""אדון חמיל, מדוע אינך עונה לי?" "אתה עשיין צעיר, והצעירים מאוד מוטב להם שלא ידעו דברים מסויימים.""

# data[].attributes.body
שמי הוא חמיל, אך מכנים אותי בגילי המופלג אדון חמיל. אני מוכר שטיחים זה זמן רב. אני מודה לאללה כל יום ששמר על גופי צעיר וקליל, שנתן לי עיניים טובות ושמר על הזכרון שלי, שהרי ללא הזכרונות אנחנו רק קליפה, ללא תוכן. אך הזיכרון הזה הוא גם קללה, איני מצליח לשכוח את אהובתי, הזאת שהגורל הפריד ביננו לפני שישים שנה, הפרצוף שלה עדיין צרוב במעמקי ראשי וישאר של עד אשר אללה יקח אותי מכאן. מכירת השטיחים חביבה עלי, מכירים אנשים, וילדים רואים אותם הופכים לגברים יוצאים לקרב מקימים משפחות, למרות שזה גם קצת מדכא לראות חיים שלמים עוברים לפני. נגיד הילד זה מוחמד, שאללה ישמור עליו, שואל אותי לפתע:" האם אפשר לחיות ללא אהבה" חסכתי מהילדון את האמת המרה, יש לו עוד שנים תמימות לפני שיכיר ברועו של העולם, למרות שכל מי שגר בשכונה שלנו ראה ועבר דברים. כל ההרואין ברחובות.... רואים שהילד מיוחד ואני מקווה שאראה אותו הופך לגבר ומשגשג.
אסלאם עליכום ורחמת אללה וברכותיו.

# data[].attributes.body
אדון חמיל:

אהלן וסהלן אנא איסמי חמיל. במשך חיי עברתי בכל צרפת, אני זקן מאוד וכרגע אני עובד בחנות שמוכרת שטיחים. אני מאמין גדול באללה ומודה לו שחנן אותי בזיכרון טוב. אני אוהב לשתות תה נענע. כשהייתי צעיר התאהבתי במישהי בשם ג'מילה אבל לאחר שמונה חודשים היא הלכה ועזבה אותי. מומו הוא ילד קטן וחמוד, הוא בא לדבר איתי על כל מיני דברים שמכבידים לו על הלב. אני בן אדם צנוע עם הרבה חכמת חיים. למשל, פעם אחת מומו בא ושאל אותי האם אפשר לחיות בלי אהבה, אני ידעתי את התשובה האמיתי אבל לא אמרתי לו כי הוא עדיין צעיר והצעירים מוטב להם שלא ידעו דברים מסוימים.

# data[].attributes.body
אדון חמיל:

אהלן וסהלן אנא איסמי חמיל.

במשך חיי עברתי בכל צרפת, אני זקן מאוד וכרגע אני עובד בחנות שמוכרת שטיחים. אני מאמין גדול באללה ומודה לו שחנן אותי בזיכרון טוב. אני אוהב לשתות תה נענע. כשהייתי צעיר התאהבתי במישהי בשם ג'מילה אבל לאחר שמונה חודשים היא הלכה ועזבה אותי. מומו הוא ילד קטן וחמוד, הוא בא לדבר איתי על כל מיני דברים שמכבידים לו על הלב. אני בן אדם צנוע עם הרבה חכמת חיים. למשל, פעם אחת מומו בא ושאל אותי האם אפשר לחיות בלי אהבה, אני ידעתי את התשובה האמיתי אבל לא אמרתי לו כי הוא עדיין צעיר והצעירים מוטב להם שלא ידעו דברים מסוימים.

# data[].attributes.body
אני קשיש בשם אדון חמיל. פרנסתי מגיעה ממכירת שטיחים ואני מוסלמי אדוק. אני אוהב לדבר עם מומו שעות ארוכות, כל שיחה שלנו שונה. לפעמים הוא יישאל אותה שאלה תמימה כמו שילד בן עשר אמור לשאול. אך יום אחר כך יגיע אליי ויישאל אותי לגביי חיים בלי אהבה.

# data[].attributes.body
שלום, אני אדון חמיל. אני בן אדם מאוד מבוגר ואני מתפרנס ממכירת שטיחים. אני אדם מאמין ואני מודה לאלוהים כל יום על מה שהוא נתן לי.

כמו מומו אני מוסלמי ואני אוהב לדבר איתו שיחות עמוקות ולהסביר לו את כל הדברים שהוא שואל. לדוגמה, פעם אחת הוא שאל אותי אם אפשר לחיות בלי אהבה ודיברנו על זה.

מומו מאוד מכבד אותי ואומר שאני אדם חכם ומשכיל אבל אני בסך הכל מודה לאלוהים ואוהב לקרוא ספרים.

# data[].attributes.headline
דורון ורבין 

# data[].attributes.subject
דורון ורבין 

# data[].attributes.body
אני אדון חמיל. אני מוכר שטיחים זקן שכבר ראה הכל. אני מאמין באלוהים ומודה לו כל יום שהוא לא נותן לי לשכוח את עברי. אני מאוד אוהב לדבר עם מומו על שאלות פילוסופיות ועל האיסלם. חשוב לי שמומו ידע מנין הגיע ושהוא יהיה מוסלמי טוב. נגיד יום אחד מומו בא אליי ושאל אותי שאלה, שגם גדולי הפילוסופים לא יכולים לענות עליה. הוא שאל אותי, האם אפשר לחיות ללא אהבה. רק עצם השאלה הוכיח לי שמומו הוא ילד אינטליגנטי ואני חושב שמגיעים לו חיים יותר טובים מאשר בדירה קטנה עם גברת רוזה.

# data[].attributes.headline
אדון חמיל- יהלי הרשקוביץ

# data[].attributes.subject
אדון חמיל- יהלי הרשקוביץ

# data[].attributes.body
שלום לכולם, אני אדון חמיל, לפחות כך קורא לי מומו. כנראה שקוראים לי חמיל. אני מכרתי שטיחים בעבר וכנראה שגם הסתובבתי בכל העולם. אני מודה לאלוהים כל יום שהוא בירך אותי בזיכרון ובחיים ארוכים. מומו הוא כמו הבן שלי, אני אוהב אותו מאוד, ואני נהנה כשהוא מגיע לדבר איתי. אבל אני יודע שאי אפשר תמיד להגיד לו את הכל- "אתה עדיין צעיר, והצעירים מאוד מוטב להם שלא ידעו דברים מסוימים". אני מפחד לפעמים מהיום שבו יגיע יומי לעזוב את העולם, לכן אני מקווה שאוכל להעביר למומו את כל מה שיש לי להגיד. גם דברים קשים ועצובים, כמו זה שאי אפשר לחיות ללא אהבה. אמרתי למומו שכן אפשר, ואני קצת מתבייש, לכן הרכנתי את הראש ומומו הרגיש שאמרתי משהו לא נכון. הוא תמיד מסתכל עליי, למרות שאני לא יודע שהוא מסתכל עליי, ואני שומע ממנו קולות של התפעמות והתרגשות בכל שיחה. כמה טוב שאלוהים הביא לי אנשים כמו מומו לשיחה איתם.
פעם אהבתי אישה- ג'מילה- לפני שישים שנה, ועד היום אני אוהב אותה ואני תמיד אוהב אותה. אני חושב שאני אמות לפני שאשכח אותה, כי אני יודע שאי אפשר לחיות ללא אהבה.

# data[].attributes.body
קוראים לי חמיל, אני מוסלמי, עוסק במכירת שטיחים ברחבי צרפת, רווק וידיד של גברת רוזה. אני אוהב  את הספר של ויקטור הוגו "עלובי החיים", אני לובש בקביעות גלביה אפורה ויושב הרבה בבית קפה- שם מומו משוחח איתי בשעת מצוקה וממני לומד הרבה על החיים.  אני ראיתי כבר הכול.

יש אומרים שאני בעל עיניים יפות המשרות רוח טובה ותמיד מחייך.

תכונות שניתן ללמוד עליי הם שאני חכם, משכיל ורגיש. אני עברתי הרבה דברים בחיי ולמדתי מהם. יש לי זכרון מאוד טוב ואני אף זוכר את האהובתי מלפני שישים שנה ואמות לפני שאשכח אותה.

טיב הקשר ביני לבין מומו הוא קשר מיוחד, אני מעיין מורה דרך בשבילו. מומו בא עלי  כדי לדבר, להחכים וללמוד דברים חדשים או לשאול שאלות על החיים.
פעם מומו שאל אותי האם אפשר לחיות בלי אהבה אך, שיש דברים שאני חוסך ממנו מפאת גילו הצעיר מפני שלצעירים עדיף לדעת פחות ואף לא לדעת דברים מסוימים בכלל..אז אמרתי כן והרקנתי את הראש כאילו מבושה כי אני יודע שאני משקר אבל זה בשבילו הוא לא צריך לדעת את זה עכשיו..

# data[].attributes.body
שמי אדון חמיל. אני מאוד מבוגר ומוכר שטיחים. הייתי אומר שאני אדם רגוע,  חייכן, "לאדון חמיל היו עיניים יפות המשרות רוח טובה על כל הסובב אותו" ושהזיכרון שלי עדיין טוב. כך אני יכול לזכור את אהובתי לפני 60 שנים.
מומו הוא ילד מאוד מיוחד אשר פגשתי בבית הקפה של אדון דריס. הוא סקרן, בוגר וחכם והאמת שהייתי מאחל לו תמימות של ילד. הדאגות תמיד יבואו לכן הוא צריך למצות את חייו הצעירים. "אתה עדיין צעיר, והצעירים מאוד מוטב להם שלא ידעו דברים מסוימים".

# data[].attributes.attachment_link.title
צעיר-מוכר-הודי-מבוגר-סיקה-איש-תמונה_csp10223617

# data[].attributes.body
שלום לכולם, אני אדון חמיל. אני אדם מבוגר, מוכר בחנות שטיחים,ואני די זקן. אנשים אומרים שיש לי זיכרון טוב, אבל אני בעיקר מודה על זה שהזיכרון שלי טוב ושאני יכול לזכור את אישתי שנפטרה. את מומו פגשתי בבית הקפה של אדון דריס ואני יכול להגיד לכם, הילד הקטן הזה נבון וחכם מאוד, אף על פי שיש דברים בחיים, שבגלל גילו הצעיר אני משתדל להסתיר ממנו. ("אתה עדין צעיר, והצעירם מוטב להם שלא ידעו דברים מסוימים").

# data[].attributes.headline
אופק ליטמנוביץ

# data[].attributes.subject
אופק ליטמנוביץ

# data[].attributes.body
"כל החיים לפניו" מאת אמיל אז'אר

שיעור ראשון

יש לקרוא את הפרק הראשון והשני (עמודים 9-17).

לאחר מכן עליכם ליצור פרופיל אישי (תעודת זהות) של אדון חמיל

יש להסתפק רק  במידע שמופיע בשני הפרקים הראשונים.

את תעודות הזהות יש להעלות על גבי שלושת הלוחות השיתופיים.

השקף יכלול את הפרטים הבאים בתמציתיות:

1. פרטי מידע על הדמות.

2.מהות הקשר עם מומו.

3.תכונות שניתן ללמוד על הדמות וביסוס הטיעון בדוגמאות.

4.יש לצרף ציור / תמונה שמזכירה לכם את הדמויות כפי שהם נראים בדמיונכם.