# data[].attributes.body
קשריה של הונגריה עם גרמניה הנאצית עוד טרם המלחמה הביאו
להתגברות התנועה האנטישמית. בשנים1938-1939 נחקקו חוקים אנטי-
יהודיים שהגבילו את הפעילות הכלכלית של היהודים ואת חלקם במקצועות
החופשיים, והתעמולה האנטישמית הלכה וגברה.
עם פרוץ המלחמה חלה הרעה נוספת במצבם של יהודי הונגריה, ולחוקים
הקודמים נוספו עתה חוקים חדשים שדמו לחוקי נירנברג הגזעניים. כמו כן, הונהג ביחס ליהודי הונגריה שירות עבודה שחייב את גיוסם והעסקתם בעבודות כפייה.
שירות העבודה הצבאי למחצה הקיף בקיץ 1940 כ51,000 יהודים בני25-60
והם הועסקו בסלילת כבישים, בכריית מחצבים, בבניית מסילות ברזל
ובהחזקה ובבנייה של ביצורים ודרכים, בסילוק שלג, בטיהור שדות מוקשים
ובהובלת תחמושת. עם הפלישה הנאצית לברית המועצות, שבה השתתפו
כוחות צבא הונגריים, חל גידול עצום במספרם של אנשי שירות העבודה
שהוצבו בקו החזית. רבבות יהודים הועסקו בתנאים פיזיים קשים מאוד ותוך
סיכון חייהם, עת עבדו בסילוק מוקשים ובחפירת תעלות הגנה ומכשולים
לטנקים באזורי הקרבות. גורלם של היהודים בשירות העבודה לא היה שונה בהרבה מגורלם של היהודים במחנות הריכוז הנאצים הגרועים ביותר.

# data[].attributes.body
בנובמבר 1938 נחקקו חוקי גזע שכונו "תקנות להגנת הגזע האיטלקי" .
(ברוח חוקי נירנברג), ובעקבותיהם הוצאו היהודים ממשרות ממשלתיות,
מהצבא וממקצועות חופשיים, נאסרו נישואי תערובת, נאסר על יהודים
להעסיק בביתם עובדים איטלקים והוגבלה בעלותם על אדמות.
חוקי הגזע פגעו ביהודים בכל תחומי חייהם
הכלכלי, ביחסיהם החברתיים, במעמדם המשפטי, בזכותם להשכלה
ובחירותם האישית. היהודים הגיבו על חוקי הגזע בזעזוע עמוק: יותר מ-%10,
כ-5,000 נפש, התנצרו, ויותר מ-5,000 אחרים עזבו את איטליה. אולם העם האיטלקי ברובו הגדול: הכנסייה הנוצרית, המלך וגם אישים בממשל שהיו
נאמנים למוסוליני לא נתנו את ידם לקו האנטישמי ובכך תרמו להצלת יהודי
איטליה.
ביוני הצטרפה איטליה למלחמה לצד גרמניה הנאצית. הוקמו מחנות 1940
מעצר שנכלאו בהם כמה אלפי יהודים בעלי נתינות זרה וגברים יהודים בגילאי
חויבו ב"עבודות חובה", אולם מוסוליני לא נכנע ללחציו של היטלר 55-18
ולא שלח את יהודי איטליה למחנות הרצח.

# data[].attributes.body
בלוב שלטו האיטלקים, בני בריתו של היטלר, והתגוררו בה כ-30,000
יהודים. בשנת1938 נחקקו באיטליה חוקי גזע. הם לא יושמו בלוב הודות
למושל האיטלקי של הארץ אז, שגם מנע הסתה, אך הילדים היהודים הורחקו
מבתי הספר הציבוריים. מצב היהודים הוחמר מאד ככל שהתקרבה המלחמה
הגרמנית-איטלקית נגד הבריטים ללוב. באפריל נאסרו עשרות יהודים 1941
באשמה שעזרו לבריטים והם נשפטו לתקופות מאסר שונות, חנויות יהודיות
נשדדו ולעיתים אף פרעו ביהודים. צבא גרמני נכנס למדינה, ובלחצו הוצאו
צווים אנטי יהודיים שהטילו פיקוח מחמיר על הפעילות הכלכלית היהודית
בתחומים רבים.
מראשית 1942 היהודים חויבו בעבודת כפייה והוקמו מחנות עבודה.
המשפחות שנלקחו למחנות העבודה הוכנסו לאולמות ארוכים בלי חלונות, וכדי לשמור על התא משפחתי ועל מעט פרטיות המשפחות תלו שמיכות ויצרו מחיצות. במשך קרוב לשנה האיטלקים ניהלו את המחנה באכזריות, בהשראת קציני ס"ס. הם
נקטו בפיקוח הדוק, ענישה מחמירה, הלקאות והטלת עבודת פרך ללא מטרה
או לשם ביצורים.

# data[].attributes.body
בתוניסיה חיו כ85,000 יהודים תחת משטר וישי. עד הכיבוש הגרמני שהחל בנובמבר 1942.
חוקי הגזע הצרפתיים לא יושמו בתוניסיה .
הודות לנציב הצרפתי שגילה אהדה ליהודים וגם מנע הסתה נגדם. הנציב
גם ניסה לדחות את יישום חוקי הגזע הנאציים בתוניסיה, ודאג שהיהודים יוכלו לקבל הלוואות מיידיות מהבנק למשכנתאות בטוניס, כדי שיעמדו בדרישות של הגרמנים.
בואם של הגרמנים נתן פתח לשנאת הימין האירופאי בתוניסיה, אשר אנשיו שדדו חנויות יהודיות, סחטו וגרשו עשרות משפחות מבתיהן, אבל האוכלוסייה המוסלמית ברובה הגדול לא נענתה לתעמולה הנאצית ולא פגעה ביהודים. הנאצים ראו את יהודי תוניסיה כחלק מ"היהדות הבינלאומית" החותרת תחתם ועוזרת לאויביהם במלחמה בצפון אפריקה, ועם הצבא הגיעו גם מפקדי ס"ס שלקחו חלק ברצח היהודים במזרח אירופה ( הס"ס
היה הממונה על המדיניות הנאצית כלפי היהודים במקומות שהצבא כבש).
לאחר הכיבוש הטילו הנאצים על היהודים את גזרת הטלאי הצהוב, חייבו
באיומי מוות קנסות בסכומי עתק והחרימו רכוש יהודי רב שנשלח לגרמניה.

# data[].attributes.body
הגרמנים כבשו את יוון באביב 1941 וחילקו אותה לשלושה אזורים:
כיבוש גרמני שכלל את צפון יוון וסלוניקי, אזור איטלקי ואזור שנמסר לבולגריה. ביוון חיו ערב הכיבוש כ-77,000 יהודים, מתוכם בסלוניקי וסביבותיה כ-65,000 ובאזורים שעברו לבולגריה כ-6000.
יתר יהודי יוון היו באזור האיטלקי שהגן עליהם (וגם על הבורחים אליהם) עד כניעת איטליה והשתלטות גרמניה על החלק שלה.
השלטון הגרמני בסלוניקי לא התנכל ליהודים במיוחד בשנה הראשונה,
ויהודי יוון סבלו מהכיבוש בדומה ליוונים אך ללא אמצעי העזרה שהיו בידי היוונים.
היוונים. בחורף קשה במיוחד בשנת1941-1942 הגיעו אלפים מבני הקהילה  היהודית לפת לחם.
מיולי 1942 השתנה היחס בבת אחת; הנאצים ארגנו מִפקד שכלל אלפי יהודים בגילאי 18-41 שבו החלו לשלוח אותם לעבודות כפייה בהמוניהם.
הקהילה היהודית נדרשה לשלם לגרמנים סכומי כסף אדירים כדי לפדות את
עובדי הכפייה שנהרסו גופנית ונפשית ולא יכלו עוד לשרת את הגרמנים.

# data[].attributes.body
קראו בספר הלימוד בעמוד 205 על יחס הנאצים ליהודי הולנד

# data[].attributes.body
1. הסבירו מהו משטר וישי.
2. קראו בעמ' 206  על יישום המדיניות הנאצית בצרפת .

# data[].attributes.body
רומניה (מדינה גרורה)
ערב מלחמת העולם השנייה היו ברומניה כ-750,000 יהודים, כולל יהודים
שחיו בשטחים שסופחו למדינה לאחר מלחמת העולם הראשונה. ברומניה
הייתה אנטישמיות קיצונית שנישאה על ידי אינטלקטואלים, מפלגות ותנועות,
ונחקקה בה חוקה גזענית כבר בשנת  1938.
בקיץ חוללו קציני צבא וחיילים רומנים פוגרומים אכזריים במיוחד 1940
באזורים שרומניה נדרשה לפנות לברית המועצות. מאות יהודים נרצחו
באופנים קשים לתיאור על ידי הצבא, שקיבל עידוד מאנטישמיות עממית
קיצונית. בשנה זו סולקו יהודים מאזורי הספר ומהכפרים, חוסלו מפעלי
תעשייה יהודיים, בעלי מקצועות חופשיים איבדו את משרותיהם, וכמוהם
פוטרו יהודים רבים שעבדו במשרדים ממשלתיים ופעלו בתחומי ספורט,
אמנות וחינוך. הרומנים עשו מאמץ גדול כדי לגרום ליהודים להגר.
בספטמבר קמה ברומניה ממשלה לאומנית פרו-גרמנית בראשותו 1940
של הגנרל יון אַנטונֶסְקו, שהסתייעה בתנועה הפשיסטית האנטישמית "משמר
הברזל".
אנטונסקו הודיע על מדיניות של טיהור רומניה מיהודים, ומשטרו המשיך את החקיקה נגד היהודים בדומה לממשלות שלפניו. על היהודים נאסר לכהן במשרה ממשלתית או ציבורית; הוגבל מספר היהודים בכל ענפי המשק; התרחבו פעולות של "רומניזציה" של הרכוש היהודי (העברתו לבעלות רומנית) שבמסגרתן הופקעו קרקעות ועשרות אלפי בתים ודירות של יהודים;
מורים וילדים יהודים סולקו סופית ממערכת החינוך הרומנית ופסקה ההכרה
בבתי ספר יהודיים; רוב מקומות העבודה נשללו מיהודים והוחרמו עסקיהם
בתחומים שונים.
בינואר חוללו הלגיונרים, קבוצה צבאית אנטישמית במיוחד, פרעות 1941
מחרידות ביהודי בוקרשט. הם חדרו לשכונות היהודיות, הכו, רצחו באכזריות
ושלחו מאות יהודים ל"מרכזי עינויים" שבהם עונו בצורות שונות.