# data[].attributes.attachment_link.title
חיבור- טקסט אישי

# data[].attributes.attachment_link.title
חיבור- טקסט אישי

# data[].attributes.headline
״רגעים עוצרי נשימה״ יוסרא נאשף מחאמיד.

# data[].attributes.subject
״רגעים עוצרי נשימה״ יוסרא נאשף מחאמיד.

# data[].attributes.body
בסדרת הצילום אשר צילמתי יש ״חיבור״ לסיפור חיי האמיתי, כך שכל צילום מעיד על פרק זמן מחיי, זכרונות שחרוטים בתוכי, ועקרונות אשר אני מאמינה בהם. אני אכן מנצלת את הצילומים בפן החיובי, להצגת האתגרים והעקרונות וההזדמנויות שניצבתי מולם מהילדות ועד היום.
למרות המרחב הסגור בצל הקורונה, הצלחתי לצלם את הסדרה ומאותה נקודה בערך,  והתאמצתי לצלם קומפוזיציה פתוחה צומחת ירוקה מהבית הצנוע שלי שהוא נקודת האור אשר תמיד חלמתי עליו כמקור וזרז לאושר  ולזוגיות ולמפעל החינוכי והתרבותי לגידול שני ילדיי.
אני רואה בעצמי אישה פורצת דרך לשינוי חיובי ושהשמיים הם הגבול, לכן השמש נוכחת ברוב התמונות (תאורת חוץ:בקר, צהריים, ערב),  היא מקור הכח שלי, כלומר ברגעי השבירה, אני מתייחסת אליה כמשאב חיוני ומרכזי להמשך דרכי הלאה.
נתקלתי בכל מיני מחסומים בחיי אבל תמיד האמנתי שמחר יהיה יותר טוב, ושלא צריך להתייאש, אלא שאני חייבת לאחוז בעקרונות המגוונים והמורכבים שלי למיניהם, על מנת שאוכל לממש את המטרות והיעדים השונים.
ולסיום הצילום האחרון שאני נוכחת בו משקף את העלילה הויזואלית למה  שהזכרתי לעיל, ובנוסף מתחברת להשפעה האפקטיבית במרחב האישי והחברתי.

# data[].attributes.headline
פרוייקט ״האור בקצה המנהרה״

# data[].attributes.subject
פרוייקט ״האור בקצה המנהרה״

# data[].attributes.body
בסדרת צילומי הלילה של חגית, היא נוכחת ובולטת על אף החושך השולט והתאורה הכהה.
בחלק מן התמונות  צולמה בלילה יושבת על ספה ועושה תנועות מסוימות כמו יוגה... בחצר,  ובחלק האחר כשהיא יושנת באמצע הלילה על ספה בתוך הבית,  והווילון אוטם את החלון, ולמרות זאת תאורת החוץ מפלסת לה דרך מזווית קטנטנה ונכנסת לחדר בשעות הבוקר המוקדמות, ואז חגית מתעוררת ומתחילה את היום בתנועות מסוימות, שגורמות לה להרגיש באושר.
החיבור בין התמונות יוצר קומפוזיציה פתוחה ורחבה על אף המוגבלויות של התאורה והקורונה, ניתן אף לומר שבתוך הקושי (חושך) תמיד יש מושאים שמקבלים משמעות, ואת זה אפשר להשליך על התקופה הזאת  כלומר תקווה בימי הקורונה.
אנליזה אחרת,  החושך מעניק אווירה של שלווה, נוחות, נעימות, רוגע, תקווה, ואהבה, וכנראה הצבע השחור הוא גורם חיוני להרגשה הנפשית, והרוחנית השקטה והשלמה אצל חגית לאורך כל הצילומים.
חשוב לציין, שהצילומים איתגרו אותי מאד מבחינת סגנון, צבע, לבוש, תרבות, מהות, ותוכן, ואני חושבת שמסתתרת אמונה מסויימת מאחורי הסדרה.