# data[].attributes.headline
Рівень світового оке

# data[].attributes.body
Рівень світового океану підвищується швидше, ніж передбачалося раніше: це може привести до катастрофічних наслідків для всього людства. До такого висновку прийшли автори спеціальної доповіді ООН про зміну клімату, передає DW.
У дослідженні, над яким працювали більше ста вчених, відзначається, що потепління в полярних регіонах і танення льодовиків призводять до зникнення все більшого числа видів морських тварин і прискорюють зміну клімату.
Наразі приблизно кожна десята людина на планеті живе в регіоні, розташованому на висоті менше 10 метрів над рівнем моря. Навіть в разі значного скорочення викидів парникових газів до 2050 року ряд прибережних міст і малих острівних держав будуть щорічно затоплятися. До сих пір настільки масштабні повені відбувалися там не частіше ніж один раз на сто років, говориться в доповіді.
Експерти також попереджають, що одним з наслідків глобального потепління стане скорочення запасів продовольства на планеті. Згідно з доповіддю ООН, підйом рівня моря призведе до більш сильних штормів і засолення ґрунтів, як наприклад, це сталося в дельті річки Меконг в Південно-Східній Азії. А падіння врожайності, свою чергу, спричинить за собою зростання цін на продукти харчування – в тому числі і в країнах, розташованих на інших континентах і не мають виходу до моря.
Крім того, через танення вічної мерзлоти в Арктиці і Сибіру в атмосферу викидається все більше метану і вуглекислого газу. А це, як відомо, прискорює глобальне потепління: тим самим утворюється замкнене коло.
У міру відступу льодовиків річки почнуть міліти, і жителі населених пунктів, розташованих вниз за течією, зіткнуться з нестачею питної води.
Світовий океан поглинає більшу частину надлишкового тепла, що утворюється внаслідок парникового ефекту, однак реагує на зміну клімату вкрай повільно. Це означає, що навіть якщо людство повністю перейде на альтернативні джерела енергії і перестане вирубувати ліси, викиди вуглекислого газу, що вже потрапили в атмосферу, будуть продовжувати нагрівати океани.
«Нам вже не вдасться повернути клімат в його первісний стан, тому ми повинні будемо адаптуватися, – пояснює Ханс-Отто Пёртнер, кліматолог з німецького Центру полярних і морських досліджень імені Гельмгольца і співголова робочої групи, яка готувала доповідь. – ми не можемо більше чекати».
У деяких мегаполісах, наприклад в Джакарті і Шанхаї, звели величезні стіни: вони повинні захистити жителів цих міст від підвищення рівня моря і пов'язаних з ним сильних повеней. А деякі острівні держави з невисокою щільністю населення – такі, як Фіджі – переселяють своїх жителів на більш високі ділянки.
Невеликі острівні держави і острови, розташовані низько над рівнем моря, знаходяться в особливо вразливому становищі, адже їм, як правило, не вистачає ресурсів, нарікає провідний автор доповіді ООН Хелен Жако де Комб.
«Яке б рішення не було прийнято, це потрібно робити разом зі світовим співтовариством», – впевнена експерт.
Разом з тим в доповіді наголошується, що від припливів берегову лінію можуть захистити природні бар'єри – такі, як мангрові зарості або болота. Тому потрібно зробити все для того, щоб їх зберегти, підкреслюють автори документа.
За словами експертів ООН, від наслідків глобального потепління, в першу чергу, страждають ті, хто несе за нього найменшу відповідальність.
Підвищення кислотності вод світового океану через зростання викидів вуглекислого газу загрожує популяції промислових риб, які є основним джерелом харчування для мільйонів людей. У свою чергу, багато жителів гірських районів зіткнуться з нестачею питної води через обміління річок.
Втім, якщо їх влада почне активно діяти прямо зараз, ефект глобального потепління все ж можна буде пом'якшити.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
DW Українською

# data[].attributes.attachment_link.title
Як змінюється світ через глобальне потепління | DW Ukrainian

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Лучшие документальные фильмы

# data[].attributes.attachment_link.title
Шесть° градусов могут изменить мир | Один из возможных концов мира

# data[].attributes.headline
Різні чинники впливають на об'єм або масу океану, що призводить до довгострокових змін в евстатичному рівні моря. Два основних впливи: температура (бо густина води залежить від температури), а також маса води замкненої на суходолі та на морі, прісної води в річках, озерах, льодовиках, полярних шапках і морському льодові. Протягом набагато довших геологічних періодів часу зміни у формі океанічних басейнів і в розподілі між сушею і морем впливають на рівень моря. Від часу останнього льодовикового максимуму (близько 20 тис. років тому), рівень моря піднявся більш ніж на 125 м, в середньому 6 мм/ рік, в результаті танення великих льодовикових покривів[17].Під час дегляціації між 19000 і 8000 календарними роками тому, рівень моря піднімався з дуже високою швидкістю в результаті швидкого танення Британо-Ірландського моря, Фенноскандії, Лаврентійського, Баренцово-Карського, Патагонського, Іннутіанського льодовикових щитів, а також частини Антарктичного льодового щита. На початку заледеніння, близько 19000 календарних років тому, стисла, не більш як 500-річна, льодовиково-евстатична подія, можливо, призвела до піднімання рівня моря на 10 м з середньою швидкістю близько 20 мм/рік. Впродовж решти раннього голоцену швидкість підйому рівня моря варіювалася від приблизно 6,0 — 9,9 мм/рік до 30 — 60 мм/рік при короткочасних періодах прискореного підйому рівня моря[18][19].Надійні геологічні свідчення, які базуються значною мірою на аналізі deep cores коралових споруд, існують лише для 3 основних періодів прискореного підйому рівня моря, так званих meltwater pulses, під час останньої дегляціації. Це meltwater pulse 1A між близько 14600 і 14300 календарних років тому; meltwater pulse 1B десь між 11400 і 11100 календарних років тому; і meltwater pulse 1С між приблизно 8200 і 7 600 календарних років тому. Meltwater pulse 1A був підняттям на 13,5 м протягом приблизно 290 років з центрами в 14 200 календарних років тому, і meltwater pulse 1B було зростання на 7,5 м над близько 160 років центром в 11000 років календарних років тому. На відміну від них, у період між 14 300 і 11 100 років тому, який включає в себе пізньодріасовий період, був інтервал зменшеного підвищення рівня моря на 6,0 — 9,9 мм/рік. Meltwater pulse 1С мав пік 8000 календарних років тому і призвів до підйому на 6,5 м менш як за 140 років[19][20][21]. Такі швидкі темпи підвищення рівня моря протягом meltwater подій явно свідчать про швидку втрату льоду, що пов'язана з руйнуванням льодовикових щитів. Основним джерелом могла були тала вода з льодовикового щита Антарктиди. Інші дослідження показують, що джерело було розташоване в північній півкулі, а саме Лаврентійський льодовиковий щит[21].Останнім часом стали широко визнавати, що наприкінці голоцену, від 3000 календарних років тому майже дотепер, рівень моря був майже стабільний, аж поки не розпочалося прискорене піднімання, початок якого відносять по-різному між 1850 і 1900 роками. Пізньоголоценові темпи підвищення рівня моря були оцінені за допомогою доказів з археологічних розкопок і пізньоголоценових припливних болотних відкладень, в поєднанні з даними мареографів і супутниковими даними а також геофізичним моделюванням. Наприклад, ці дослідження включали дослідження римських криниць у Кесарії і римських піскін[en] в Італії. Поєднання цих методів дає середній евстатичний компонент 0,07 мм/рік впродовж останніх 2000 років[18].Рівень моря піднявся на 6 см у 19-му столітті і на 19 см у 20 столітті[22]. Доказами цього слугують геологічні спостереження, найдовші інструментальні записи і спостережувана швидкість підйому рівня моря 20-го століття. Наприклад, геологічні спостереження показують, що протягом останніх 2000 років, зміна рівня моря була невеликою, з середньою швидкістю лише 0,0-0,2 мм на рік. Протягом 20-го століття ж вона становить 1,7 ± 0,5 мм на рік[23]. Черч і Вайт (2006) повідомляють про 0,013 ± 0,006 мм−2 прискорення підйому рівня моря від 1870 року[3]. Ця оцінка являє собою перегляд висновків Третьої оцінкової доповіді МГЕЗК від 2001 року, згідно з якими, вимірювання не виявили жодного значного прискорення в нещодавній швидкості підйому рівня моря[24]. Баарт та ін. (2012) показують, що важливо взяти до уваги вплив 18,6-річного місячного циклу перед тим, як робити висновок про прискорення підйому рівня моря[25]. На підставі мареографічних даних, темпи глобального зростання середнього рівня моря впродовж 20-го століття перебувають у межах від 0,8 до 3,3 мм/рік, з середньою швидкістю 1,8 мм/рік[24].Потепління на 2 градуси Цельсія нагріє Землю вище від рівня Eemian, і наблизить умови до клімату пліоцену, коли рівень моря був більш як на 25 метрів вищий, ніж нинішній[26]. Проте, одне із досліджень стверджує, що рівень моря протягом пліоцену, можливо, лише піднімався на величину від 9 до 13,5 метрів, через більшу стійкість льодових щитів[27].

# data[].attributes.subject
Різні чинники впливають на об'єм або масу океану, що призводить до довгострокових змін в евстатичному рівні моря. Два основних впливи: температура (бо густина води залежить від температури), а також маса води замкненої на суходолі та на морі, прісної води в річках, озерах, льодовиках, полярних шапках і морському льодові. Протягом набагато довших геологічних періодів часу зміни у формі океанічних басейнів і в розподілі між сушею і морем впливають на рівень моря. Від часу останнього льодовикового максимуму (близько 20 тис. років тому), рівень моря піднявся більш ніж на 125 м, в середньому 6 мм/ рік, в результаті танення великих льодовикових покривів[17].Під час дегляціації між 19000 і 8000 календарними роками тому, рівень моря піднімався з дуже високою швидкістю в результаті швидкого танення Британо-Ірландського моря, Фенноскандії, Лаврентійського, Баренцово-Карського, Патагонського, Іннутіанського льодовикових щитів, а також частини Антарктичного льодового щита. На початку заледеніння, близько 19000 календарних років тому, стисла, не більш як 500-річна, льодовиково-евстатична подія, можливо, призвела до піднімання рівня моря на 10 м з середньою швидкістю близько 20 мм/рік. Впродовж решти раннього голоцену швидкість підйому рівня моря варіювалася від приблизно 6,0 — 9,9 мм/рік до 30 — 60 мм/рік при короткочасних періодах прискореного підйому рівня моря[18][19].Надійні геологічні свідчення, які базуються значною мірою на аналізі deep cores коралових споруд, існують лише для 3 основних періодів прискореного підйому рівня моря, так званих meltwater pulses, під час останньої дегляціації. Це meltwater pulse 1A між близько 14600 і 14300 календарних років тому; meltwater pulse 1B десь між 11400 і 11100 календарних років тому; і meltwater pulse 1С між приблизно 8200 і 7 600 календарних років тому. Meltwater pulse 1A був підняттям на 13,5 м протягом приблизно 290 років з центрами в 14 200 календарних років тому, і meltwater pulse 1B було зростання на 7,5 м над близько 160 років центром в 11000 років календарних років тому. На відміну від них, у період між 14 300 і 11 100 років тому, який включає в себе пізньодріасовий період, був інтервал зменшеного підвищення рівня моря на 6,0 — 9,9 мм/рік. Meltwater pulse 1С мав пік 8000 календарних років тому і призвів до підйому на 6,5 м менш як за 140 років[19][20][21]. Такі швидкі темпи підвищення рівня моря протягом meltwater подій явно свідчать про швидку втрату льоду, що пов'язана з руйнуванням льодовикових щитів. Основним джерелом могла були тала вода з льодовикового щита Антарктиди. Інші дослідження показують, що джерело було розташоване в північній півкулі, а саме Лаврентійський льодовиковий щит[21].Останнім часом стали широко визнавати, що наприкінці голоцену, від 3000 календарних років тому майже дотепер, рівень моря був майже стабільний, аж поки не розпочалося прискорене піднімання, початок якого відносять по-різному між 1850 і 1900 роками. Пізньоголоценові темпи підвищення рівня моря були оцінені за допомогою доказів з археологічних розкопок і пізньоголоценових припливних болотних відкладень, в поєднанні з даними мареографів і супутниковими даними а також геофізичним моделюванням. Наприклад, ці дослідження включали дослідження римських криниць у Кесарії і римських піскін[en] в Італії. Поєднання цих методів дає середній евстатичний компонент 0,07 мм/рік впродовж останніх 2000 років[18].Рівень моря піднявся на 6 см у 19-му столітті і на 19 см у 20 столітті[22]. Доказами цього слугують геологічні спостереження, найдовші інструментальні записи і спостережувана швидкість підйому рівня моря 20-го століття. Наприклад, геологічні спостереження показують, що протягом останніх 2000 років, зміна рівня моря була невеликою, з середньою швидкістю лише 0,0-0,2 мм на рік. Протягом 20-го століття ж вона становить 1,7 ± 0,5 мм на рік[23]. Черч і Вайт (2006) повідомляють про 0,013 ± 0,006 мм−2 прискорення підйому рівня моря від 1870 року[3]. Ця оцінка являє собою перегляд висновків Третьої оцінкової доповіді МГЕЗК від 2001 року, згідно з якими, вимірювання не виявили жодного значного прискорення в нещодавній швидкості підйому рівня моря[24]. Баарт та ін. (2012) показують, що важливо взяти до уваги вплив 18,6-річного місячного циклу перед тим, як робити висновок про прискорення підйому рівня моря[25]. На підставі мареографічних даних, темпи глобального зростання середнього рівня моря впродовж 20-го століття перебувають у межах від 0,8 до 3,3 мм/рік, з середньою швидкістю 1,8 мм/рік[24].Потепління на 2 градуси Цельсія нагріє Землю вище від рівня Eemian, і наблизить умови до клімату пліоцену, коли рівень моря був більш як на 25 метрів вищий, ніж нинішній[26]. Проте, одне із досліджень стверджує, що рівень моря протягом пліоцену, можливо, лише піднімався на величину від 9 до 13,5 метрів, через більшу стійкість льодових щитів[27].

# data[].attributes.attachment_link.title
How Earth Would Look If All The Ice Melted | Science Insider

# data[].attributes.body
1.https://ecoaction.org.ua/wp-content/uploads/2018/11/voda_blyzko_report_full-c.pdf

2.http://www.forza.org.ua/sites/default/files/global_climate_changes_training_manual_ua_screen_final.pdf

3.https://necu.org.ua/wp-content/uploads/ukraine_cc_vulnerability.pdf

# data[].attributes.body
Підвищення рівня моря, за оцінками, становить в середньому між +2,6 мм і +2,9 мм на рік ±0,4 мм починаючи з 1993 року. Крім того, підвищення рівня моря прискорилося останніми роками. За період між 1870 і 2004 роками глобальний середній рівень моря, за оцінками, зріс загалом на 195 мм, що становить 1,7 мм ± 0,3 мм на рік, зі значним прискоренням підйому рівня моря 0,013 ± 0,006 мм на рік на рік. Якщо це прискорення було залишатися постійним, то від 1990 до 2100 підйом рівня моря становитиме від 280 до 340 мм. Ще одне дослідження підрахувало період від 1950 до 2009 року, і виміри показують середнє річне зростання рівня моря на 1,7 ± 0,3 мм на рік, а супутникові дані показують зростання на 3,3 ± 0,4 мм на рік від 1993 до 2009. Підвищення рівня моря є одним з декількох ліній доказів, що підтримують думку науковців щодо нагрівання останнім часом глобального клімату.

2007 року Міжурядова група експертів з питань змін клімату (МГЕЗК) заявила про високу ймовірність того, що спричинене людиною (антропогенне) потепління сприяло підвищенню рівня моря, яке спостерігалося у другій половині 20-го століття[6]. 2013 року у висновку доповіді МГЕЗК (AR5) було сказано: "з високою впевненістю можна стверджувати, що рівень моря підвищився впродовж останніх двох століть, і цілком імовірно, що підняття глобального середнього рівня моря (ГСРМ) від початку 1900-х років прискорилося

Підняття рівня моря може істотно вплинути на населення прибережних і острівних регіонів і природні середовища, такі як морські екосистеми. Очікується, що підвищення рівня моря продовжиться в наступні століття. Через повільну інерцію, довгий час відгуку для частин кліматичної системи, було підраховано, що ми вже зробили внесок у підвищення рівня моря приблизно на 2,3 м на кожен градус Цельсія протягом наступних 2000 років. Було запропоновано, що, крім скорочення викидів CO2, короткостроковими заходами зі скорочення швидкості підвищення рівня моря має бути скорочення викидів таких парникових газів, як метан і твердих частинок, таких як сажа