# data[].attributes.headline
נג׳את חמודה 

# data[].attributes.subject
נג׳את חמודה 

# data[].attributes.body
מבין הגישות התחברתי לגישת המגע:
- חברי קבוצה שונות נפגשים במסגרת שוויונית, והמטרה מהגישה היא לפתח מטרות משותפת .
- בגישה הזאת המגע בין חברי הקבוצה יהיה דרך פעולות ותחרות משחקים. ובדרך הזה חברי הקבוצות  ימצאו משהו משותף ביניהם וזה מחזק את הקשר ומאפשר יותר התקרבות בין חברי הקבוצות.
התחברתי לגישה זו משום חוויה אישית . כשהייתי מתנדבת בתנועת נוער. היו משתתפים  מדתות שונות , המגע בקבוצה (הפעולות, המשחקים, הכל..) היו עוזרים לחברי הקבוצה להתקרב אחד לשני ומחליש את הדיעות הקודמות.

# data[].attributes.body
הגישה אליה הכי התחברתי משלושת הגישות היא גישת המגע. גישה זו מבוססת על כך שעל מנת לגשר בין שתי קבוצות שונות כדאי להציב להן מטרה משותפת. לדוגמה במקרה של מפגש בין יהודים ופלסטינים ניתן ליצור חוויה משותפת שבה כל אחד לוקח חלק על מנת להגיע למטרה משותפת, כמו בקבוצת כדורגל שבה רוצים להגיע לניצחון. בעקבות המטרה המשותפת נשכח הפער בין הקבוצות ומתחיל להיווצר שיתוף פעולה. כך החיבור בין הצדדים השונים מתחזק והשוני פחות בולט ומשמעותי.
אני מתחברת לגישה זו כיוון שלדעתי ניתן לשלב אותה בתחומים שונים בחיים, היא יכולה לסייע בגישור בין קבוצות שונות בחברה גם מעבר ליהודים ופלסטינים. לדוגמה, אם רוצים לגשר בין חילונים לדתיים ויוצרים מפגש חוויתי בעל מטרה משותפת לשני הצדדים, ייווצר חיבור משותף ורצון לגשר על הפער ולחפש את הדימיון בין הצדדים. לכן גישה זו נראת לי משמעותית וחשובה ואני חושבת שכדאי להשתמש בה בעוד תחומים וכמובן להעצים אותה בין יהודים ופלסטינים.

# data[].attributes.body
בחרתי להתמקד בגישה הנרטיבית משום שהינה הגישה שהתחברתי אליה ביותר, אשר בעיניי הדבר הכי חשוב על מנת להיות בן אדם צריך בראש ובראשונה להיות אמפתי, רגיש ומקשיב למה האחר אומר.
וכן, הגישה הנרטיבית מתבססת על הקשבה ניתוח ועיבוד הסיפור של הצד השני. בנוסף, גישה זו מתבססת  על שיח רגשי, משותף ואינטימי שמייצר חוויה מתקנת דרך השיח המתנהל בין הרכיבים אישיים וקבוצתיים.
הדבר החשוב בגישה נרטיבית שהיא שמה דגש על העיבוד הרגשתי שמאפשר להכיל, להבין ולשתף.
בנוסף, הגישה הנרטיבית הינה תוצר של שילוב חוויות הפרט ובין היחסים הבין קבוצתיים, שזאת אומרת שהיא תוצר של שילוב שתי הגישות; הגישה הבין קבוצתית וגישת המגע.

# data[].attributes.body
אני מתחברת לגישת המגע, כי בעיני זו גישה של נימה אנושית כמו שנזכר במאמר " דעות קדומות נוטות להיחלש כאשר חברי קבוצות שונות נפגשים במסגרת שוויונית ובמטרה לפעול למען קידומן של מטרות משותפות". גישת המגע מייצרת קשר ידידות בין אנשים ומביא להפחתת דעות קדומות, ולשפר את קבלת האחר מתוך התרגלות אליה.

# data[].attributes.headline
אני בוחרת בגישה נרטי

# data[].attributes.body
אני בוחרת בגישה נרטיבית,
גישה שבנויה על עקרונות של כבוד לאדם וצדק חברתי ופועלת באופן שיתופי המדגיש ומעצים את יכולת הבחירה של האדם. גישה שמשלבת שתי גישות, גישות מגע וגישות בן קבוצתיות.
הגישה פיתחה טכניקה של הנחיית קבוצות מפגש שמטרתה לעודד שיח מכובד, אמפתי ומאוזן שדרכו נקבל את עצמנו ואת האחר.

# data[].attributes.headline
ירדן אלגרבלי

# data[].attributes.subject
ירדן אלגרבלי

# data[].attributes.body
הגישה שאליה אני הכי מתחברת היא הגישה הנרטיבית.

גישה נרטיבית:
בזמן שתמר ורטה-זהבי ערכה מחקר נרטיבי היא פיתחה טכניקה של הנחיית קבוצות מפגש שמטרתה "לעודד דיאלוג יותר אמפתי ותקשורתי ופחות התנצחותי ואנטגוניסטי".

עקרון העבודה של הקבוצה הוא ללמוד דרך הסיפורים את החוויה האישית של הקונפליקט הבין קבוצתי המתרחש במציאות הפוליטית חברתית.
זאת באמצעות הקשבה, ניתוח ועיבוד של הסיפורים, כתוצאה מכך מתאפשרת התמודדות עם סוגיות מורכבות ואף כואבות.
עיקר ההתמודדות הינו בשיח משתף רגשי ואינטימי כחוויה מתקנת למשתתפים בקבוצה.

הגישה הנרטיבית משלבת בתוכה היבטים של גישת המגע והגישה הבין קבוצתית ובעיקר בין חווית הפרט ובין היחסים הבין קבוצתיים. מטרת המפגש הוא בחינה של הזהות העצמית במפגש עם זהותו של ה"אחר". התהליך במפגש מסוג זה הוא ארוך, ומזמן הבעה רגשית, נכונות להיפתח, לשתף ולהכיל סיפורים אישיים ומשפחתים קשים. המפגש מתבסס על חומרים שהמשתתפים מביאים עימם ואלו משמשים לדיון ממוקד בחוויה של המשתתפים וחיי הקבוצה.

אני מתחברת לגישה זו כי אני מאמינה בעיבוד רגשי, והגישה הזו דוגלת בשיח רגשי פתוח ומשתף שמשמעותו לנתח ולעבד את הסיפורים ובדרך זו ליצור "תיקון" למשתתפים בקבוצה.
עוד חשוב לדעתי הוא שהמשתתפים עצמם מביאים את "חומר" המפגש ובכך יוצרים שיחות אותנטיות מלאות במבע רגשי והחשיפה המייצרת חיבור בין המשתתפים.
ההתמודדות עם סוגיות מורכבות מתבטא בדיון ממוקד המצליח להפגיש את הזהות העצמית עם זהותו של ה"אחר".

# data[].attributes.body
- אני מתחברת לגישה הבין-קבוצתית כי יש בכוחה לחשוף את האמת על הסכסוך הלאומי בלי פילטרים, והעמדת השוויון החברתי, מבלית ברירה, תחת עיניים בוחנות ואובייקטיביות של המשתתפים בשיח מחד, והעמדת כל אחד מהמשתתפים אל מול שאלות על הזהות העצמית מאידך. דבר שמכריח התמודדות של המשתתפים עם המצב הפוליטי המורכב ולא מתיר בריחה או התכחשות לעובדות.

-  ישנם שני גורמים שמעצבים את המפגש, הראשון הוא יחסי הקונפליקט בין העולם הערבי בכלל, והעולם הפלסטיני בפרט. הגורם השני הוא היעדר שוויון חברתי.

מטרות הגישה הבין קבוצתית הן חקירת הזהות העצמית והתמודדות עם מציאות הקונפליקט בין העמים, כאשר עובדים הרבה במפגש במטרה לשינוי בתפיסה ובעמדות של המשתתפים, חשיפת מנגנוני דיכוי וניתוח המציאות הפוליטית החיצונים.

אין המטרה מהמפגש ליצור אווירה חיובית בקרב המשתתפים, כמו כן,

המנחה לא חייב לשמור על ניטראליות, אלא דרוש ממנו להיות אקטיבי ולהפנות שאלות למשתתפים, לעיתים אף להביע בבירור את דעותיו.

# data[].attributes.body
בחרתי בגישת המגע: הגישה הזאת אוספת שתי קבוצות שונות שמפחיתה את דעות הקודמות שיש להם על הקבוצה השנייה ונותנת להם אפשרות להתקרב אחד מהשני דרך משחקים תחרותיים ומשימות משותפות , ומהם יכולים למצוא את הדברים המשותפים ביניהם ונותנת לחברי הקבוצות להתלהב ולחזור שוב למפגש.
בחרתי בגישה הזו מסיבת שאני חביתי הגישה הזאת בעבודה שלי עם ילדים מקבוצות שונות, דת שונה והגישה הזו השתמשנו בה במפגשים ועשינו משחקים בשילוב קבוצות שונות והמטרה מהמשחק היא להצליח ולהתגבר על הקבוצה השנייה ובגלל שהיו מעורבים ושונים בקבוצה הם שמו מטרה אחת והיא ההצלחה הגישה הזו הקריבה אותם ועזרה להם להתחבר לכל אחד ואחד בקבוצה.

# data[].attributes.headline
סאלי זינאלדין 

# data[].attributes.subject
סאלי זינאלדין 

# data[].attributes.body
גישת המגע -
גישה זו מבוססת על ההנחה שדעות הקדומות נחלשות כאשר מדובר בקבוצת אנשים מגוונת אשר כולם משתתפים בה למטרה משותפת. נוסף על כך, גישה זו אומרת שכדי להפחית קונפליקטים בין קבוצתיים צריך ליצור קשרי ידידות בין חברי הקבוצה אשר זה מתבטא באמצעות הפחתת הסטראוטיפים מה שמוביל למדידת הצלחת המפגש.

באופן אישי התחברתי לגישה זו ובחרתי בה כי הרגשתי שמדברת אלי מאוד, במיוחד כאשר אני חוזרת בזמן אחורה וזוכרת הרבה סיטואציות ומקרים שהייתי בהם במקום הזה, ואפילו דיברה אלי בקשר לקורס זה אשר כולנו באנו אליו למטרה משותפת לפחות בעיני, כמובן בלי שום קשר לדעות הקדומות שלנו אחת על השנייה.

# data[].attributes.headline
מפגשי דיאלוג בשיטה הנרטיבית

# data[].attributes.subject
מפגשי דיאלוג בשיטה הנרטיבית

# data[].attributes.body
הגישה הנרטיבית לניהול מפגשי דיאלוג התפתחה לאחר חוסר שביעות רצון עם הגישה הבין-קבוצתית, במיוחד בנושא השיח ההתנצחותי של צדדי הדיאלוג. במפגשים על טהרת הגישה הבין-קבוצתית רואות בעיבוד הרגשי של המשתתפים כדבר שקורה כתוצאה מהשיח, ולא כמטרה מרכזית בשיח כמו בגישה הנרטיבית. בגישה הנרטיבית יש שאיפה שהמשתתפים יבחנו פנימה את הזהות שלהם וכמו כן של המשתתפים ששונים ממנו. כאשר הכרה והכלה של הזהות ונקודת המבט של הצד השני היא הכלי המכרזי להשגת המצב הזה. עוד מאפיין ייחודי של הגישה הנרטיבית הינו שהתוכן של המפגשים הינו תוכן שמועלה על ידי המשתתפים, ובכך הדיון ממוקד בתחושותיהם והקשיים של המשתתפים כמו שהם חווים אותם.

אני מתחבר לגישה הזאת כי אני מאמין שבשיח דיאלוג שני הצדדים נוטים מאוד מהר לדבר על "מה הצד השני עושה לא נכון" ו"איפה צריך לשנות את הצד השני". שזהו שיח שלא מוביל להתקרבות ולפתיחות כלפי הצד השני, אלא רק להתחפרות עמוק יותר בעמדות כל צד. אני מאמין שדרך שימת דגש על "מה מפריע לי בצד השני" ו"מה הסבל שלי בעקבות התנהגות הצד השני" יהיה יותר מקום למשתתפים להכיר ולהתחבר. וכאשר הכרה אמיתית וחיבור נוצרים הדרך להקשבה ושינוי פרספקטיבה הינה רחוקה הרבה פחות. אי אפשר לצפות לפתור בעיות עמוקות מבלי לתת לכל צד להציג בצורה מלאה את הפגיעות של הצד שלו. אחרת, השיח יהיה מתגונן ולרוב גם אלים, כיאה לאנשים שמרגישים שהם צריכים להתגונן.

# data[].attributes.body
מבין שלושת הפרספקטיביות, התחברתי הכי הרבה לגישה הנרטיבית:

העקרון הכי משמעותי פה, הוא ללמוד מהחוויות האישיות או לקונפליקטים בין הקבוצות המתרחשים במציאות הפוליטית והחברתית. בנוסף לכך היא מדגישה על העיבוד הרגשי. מטרת המפגשים בין הקבוצות היא בחינה של הזהות העצמית במפגש עם זהותו של ה"אחר", באמצעות הכרה בנרטיב שלו לאירועים בהיסטוריה של הסכסוך.

גם יש דרישות גבוהות של יכולת הבעה רגשית, נכונות להיפתח ולשתף ויכולת להכיל סיפורים אישיים ומשפחתיים קשים. זה אומר שהמשתתף מרגיש בנוח כשהוא מדבר מפני הקבוצה, המשתתפים לומדים מהחוויות של אחרים. הפרקטיקה שנמצאת במפגשים מתבססת על חומרים שהמשתתפים מביאים עמם- סיפורים, תצלומים ופרטים אישיים המספרים את סיפורם האישי, המשפחתי או הלאומי. החומרים הללו משמשים נקודת מוצא לדיון ממוקד בחוויה של המשתתפים ובחיי הקבוצה.

אני מאוד אוהבת להקשיב לאחרים ולכבד את דעתו, גם אם דעתו שונה מהדעה שלי. לדעתי אם יש בקבוצה מסוימת הדגש משמעותי לעיבוד הרגשי, זה מאוד מוסיף לתהליך של הקבוצה עצמה.

# data[].attributes.body
בחרתי בגישת המגע
לפי גורדון שהדעות הקדומות נחלשות כאשר חברי קבוצות שונות נפגשים במסגרת שוויונית ובמטרה לפעול למען קידומן של מטרות משותפות  גישת המגע מתמקדת בקשר שבין היחידים בקבוצה ופועלת להדגשת המשותף ביניהם המפגשים מתמקדים במשחקים תחרותיים בין קבוצות מעורבות ובמשימות משותפות של כל קבוצה.
אני מתחברת לגישה הזו משום שהיא מייצרת חוויה חיובית אצל המשתתפים ונותנת לדעות הקדומות להיחלש משום כשהם נפגשים הם מכירים אחד את השני יותר וכך הדעות הקדומות נחלשות דרך הדגשה על הדברים המשותפים של הקבוצות .

# data[].attributes.body
מבין שלושת הגישות בחרתי בגישה הבין-קבוצתית. ראשית גישה זו מתבססת על שני גורמים, האחד הוא יחסי הקונפליקט בין ישראל לעולם הערבי ובין ישראל לעם הפלסטיני. והשני הוא היעדר שוויון חברתי, כלומר שקיים חוסר שוויון במגוון רחב של תחומים. לדוגמה, קיים מחסור במשאבים ואף קיימת גישה שונה לאותם משאבים. כמו כן גישה זו מאפשרת לחקור את הזהות העצמית, להתמודד עם קונפליקטים וכו'. תוך התבססות של ייצוג קבוצות לאומיות השונות האחת מהשנייה. ובנוסף לכך נדרש מהמנחה להיות אקטיבי ולהציף את הנושאים ואת השיח כפי שהוא על מנת ליצור דיון מעמיק, פורה ועשיר.
ובחרתי דווקא בגישה זו כיוון שזו הגישה שהכי התחברתי אליה. משתי בחינות: 1) אם הייתי מנחת קבוצה זו הגישה בה הייתי פועלת. 2) אם הייתי חלק מקבוצה זו הגישה שתוכל ליצור שיח רב. וכמו כן אני חושבת שההעמקה של הדברים והצורך להציף אותם, יגרמו לקבוצה להתנהל בצורה פתוחה האחד מול השני. וכך ניתן יהיה גם להבין יותר טוב את האחר, מאיפה הוא פועל ומגיע.

# data[].attributes.body
בחרתי בגישת המגע;

גישת המגע פועלת בצורה שכשאר חברי קבוצות שונות נפגשים במקום מסוים, במטרה לקדם מטרות משותפות ביניהם.

במצב של קונפלקט בין-קבוצתי עקב חוסר היכרות של חברי קבוצה, באפשרותם של היכרות ומגע ליצור קשרי ידידות בין אנשים משתי קבוצות שונות ולשפר בעמדות חברי קבוצות הפנים כלפי חברי קבוצת החוץ, שכן ברגע שאנשים מקבוצות אחרות נפגשים, נוצרת אצלם נטייה, במוקדם או במאוחר, לקבל את הסיטואציה ולהתרגל עליהם.

סיבת בחירתי בגישת המגע היא מחוויתי האישית בכיתה י״א הייתי בתוכנית ״לתת״ (תוכנית בלתי פורמלית, העושים בה כל מני דברים כמו, התנדבויות לכפר, פעילויות לבתי הקשישים, היכרות אנשים חדשים, פעילויות בפנים ״במרכז״ ובחוץ עם קבוצות אחרות מאותו כפר או מכפר/ מכפרים אחרים...וכו׳.), בתוכנית הזו היה בכל פעם תחרויות עם קבוצות שונות בפעילויות האוכל, הציור, המשחקים...וכו׳. ופגשתי כמה פעמים את יעילות גישת המגע דרך כשהיינו מתחרים עם קבוצה אחרת במשהו מסוים, ככל שנשארים עוד זמן יחד היינו מתקרבים יותר למרות שאנחנו קבוצות שונות, יש לנו מטרות שונות ועושים דברים שונים ולפעמים תחרותיים קבוצה מול השנייה.

# data[].attributes.body
מבין שלושת  הפרספקטיביות התיאורטיות של מפגשי דיאלוג: גישת המגע, הגישה הבין קבוצתית והגישה הנרטיבית. בחרתי ב"גישה הנרטיבית". בחרתי אותה מכיוון שהתחברתי מאוד עם המשפט של הנחיית קבוצות מפגש שמטרתה: "לעודד דיאלוג יותר אמפתי ותקשורתי ופחות התנצחותי ואנטגוניסטי", כלומר הביקורת המופנית כלפי הגישה הבין-קבוצתית והשיח שהיא מייצרת.
גישה הנרטיבית מיושמת בעבודה עם יחידים, משפחות, קבוצות וקהילות.  הגישה הנרטיבית שמה דגש רב על העיבוד הרגשי. הגישה מאמינה שבני אדם נותנים משמעות לאירועים בחייהם, פועלים על פיהם ואף מכוונים את עתידם. מתן משמעות זו וגיבוש זהותו של האדם נוצר על פי הגישה הנרטיבית בתוך ההקשר החברתי והתרבותי ולא רק מהדיאלוג והתהליכים שבין האדם לבין עצמו בלבד. התהליכים הללו של פירוש ומתן משמעות להתנסויות מושפעים מקשרים בין אישיים משמעותיים כמו גם מהנורמות ודפוסי החשיבה של החברה והתרבות בה האדם חי.

# data[].attributes.headline
מבין שלושת הגישות אני הכי מתחברת לגישת המגע.

# data[].attributes.subject
מבין שלושת הגישות אני הכי מתחברת לגישת המגע.

# data[].attributes.body
הסבר על הגישה:
גישה זו נובעת מהנתק כי הצדדים בקונפליקט מפתחים עיוותי תפיסה ועוינת הדדית, בין השאר עקב חוסר בקשר בלתי אמצעי וחוסר היכרות מספקת של חברי הקבוצה. גישה זו מתמקדת בקשר שבין יחידים בקבוצה ופועלת להדגשת המשותף ביניהם.
החיבור שלי לגישה זו נובעת מתוך ההיכרות שלי עם העבודה שלי בקבוצה הטרוגנית, משותפת למען מטרה אחת שהיא הצלחת העבודה

# data[].attributes.headline
התחברתי לגישת המגע ה

# data[].attributes.body
התחברתי לגישת המגע הכי הרבה.
לפי תיאוריה זו , הפחתת העוינות בין קבוצות תתאפשר ע"י יצירת מגע ישיר ביניהן , ותוצאתו תהיה הפחתה של עוינות, של סטראוטיפים ושל דעות קדומות. לא די במפגש סתמי או מקרי כדי לגשר על עוינות.

מטרת על מונח זה הוא מפתח להבנת ישובו של הסכסוך בין שתי קבוצות: זוהי מטרה הנתפסת בעיני כל קבוצה כנעלה ביותר ורק בכוחות משותפים ניתן להשיגה.

לדעתי יש 4 תנאים עיקריים כדי שהמגע הבין קבוצתי יפחית את הקיטוב ויאפשר לגשר על קונפליקטים ועל רגשות שליליים:
1. תמיכה חברתית מוסדית
2. פוטנציאל גבוה להיכרות אישית
3. מעמד שווה
4. שיתוף פעולה

# data[].attributes.body
מבין שלושת הגישות, התחברתי לגישה הנרטיבית. הגישה הזו מסבירה לנו איך ליצור שיח וללמוד מתוך הסיפורים על החוויות האישיות לכל אדם בקבוצה. ואז בעזרת הסיפור אפשר לחברי הקבוצה לגיד את החוויות שלהם וליצור שיח ודרך השיח הזו הם מעבדים את רגשותיהם. מבחנתי, שיטת הסיפורים מעודדת את חברי הקבוצה לדבר ולשתף בחוויה האישית שלהם בנוסף לזה, כתיבת הסיפור עוזרת  לאנשים להציג נושאים שקשה עליהם לומר אותם.

# data[].attributes.body
אני מתחברת לגישה הנרטיבית (השלישית) מכיוון שעקרון העבודה של הקבוצה הוא ללמוד דרך הסיפורים את החוויה האישית של הקונפליקט הבין־ קבוצתי המתרחש במציאות הפוליטית-חברתית. החוויה האישית והרגשית של הקבוצה באמצעות ההקשבה, הניתוח והעיבוד של הסיפורים המועלים בה, מאפשרת התמודדות עם סוגיות סבוכות ולא פעם כואבות. התמודדות זו נעשית באמצעות שיח שאינו פולמוסי, אלא שיח משתף, רגשי ואינטימי שהוא בגדר חוויה מתקנת למשתתפים בקבוצה. כך, מתנהל דיאלוג מתמיד בין הרכיב האישי ובין הרכיב הקבוצתי במפגש. גישה נרטיבית מתמקדת בצד הרגשי והנפשי לעומת זאת, גישת המגע והגישה הבין ־קבוצתית רואות בעיבוד הרגשי תוצר לוואי חיובי של המפגש, לכל היותר, ולא מטרה העומדת בפני עצמה.

# data[].attributes.body
מבין שלושת הגישות הגישה אליה הכי התחברתי היא גישת המגע.
גישת המגע סוברת כי מפגש במסגרת שוויונית אליו מגיעים חברי קבוצות שונות למען קידום מטרה משותפת יביא להיחלשות ואף לביטול של דעות קדומות של חברי קבוצות שונות האחד על האחר.
הגישה נובעת מן ההנחה שצדדים שונים הנמצאים בקונפליקט שמביא לחוסר בקשר בלתי אמצעי וחוסר היכרות מספקת יפתחו תפיסה עוינת כלפי האחר.
הגישה מתמקדת בקשר שבין היחידים בקבוצה, בין אדם לאדם ומדגישה את החיבורים ואת המשותף ביניהם ואף מנסה ליצר קבוצת על בעלת מטרה משותפת המכילה בתוכה פרטים מהקבוצות השונות מתוך הנחה כי מטרה משותפת מביאה לשיתוף פעולה והגשמת המטרה תוביל את המשתתפים לרצות מפגש חוזר.
החיבור שלי לגישת המגע נובע מתוך היכרות אישית שלי עם החוויה של פעילות בקבוצה הטרוגנית, משותפת למען מטרה זהה שגרמה לי לשבור חומות ודעות שהיו לי בעבר ולהיחשף לאוכלוסיות מקבוצות חברתיות שלא הכרתי בעבר. אני מאמינה שהיכרות וחשיפה הן הבסיס ליצירת קשר אנושי- וקשר אנושי הוא הבסיס ליצירת חברה שמכילה את כל פרטיה.

# data[].attributes.body
מבין שלושת הפרספקטיבות התאורטיות של מפגשי הדיאלוג, הכי התחברתי לגישה הנרטיבית. הגישה הזו היא גישה שהעקרון שלה הוא ללמוד דרך סיפורים את חוויותיהם האישיות של היחידים הנמצאים בקונפליקט הבין קבוצתי. ההתמודדות של הסוגיות הסבוכות שעליהם מדברי חברי הקבוצות נעשת בעיקר על ידי הקשבה, ניתוח ועיבוד סיפורי המשתתפים. השיח לפי הגישה הנרטיבית הוא שיח משתף, רגשי ואינטימי, הוא מעמיד את הרגש במרכז כמטרה. ישנו דיאלוג מתמיד בין השיח האישי לקבוצתי.
התלבטתי בין גישת המגע לגישה הנרטיבית, לבסוף החלטתי  להתמקד בגישה זו מכיוון שאני מאמינה בכוחו של הרגש להיכנס לליבם של אנשים ולגרום להם להבין אחד את השני בצורה טובה יותר, כלומר, ליצור פרספקטיבות חדשות אשר פותחות אופני חשיבה שונים ובכך להבין אחד את השני ולמצוא פתרון משותף- רצון למצוא פתרון משותף.

# data[].attributes.headline
מיטל בילבסקי

# data[].attributes.subject
מיטל בילבסקי

# data[].attributes.body
אישית הכי התחברתי לגישה הנרטיבית. הגישה הזו מסבירה שניתן ליצור שיח היוצא מתוך סיפורים ומתוכם ללמוד על החוויות האישיות של כל אדם בקבוצה. בעזרת סיפור המדבר על נושא מסוים חברי הקבוצה מביעים את חוויתם האישים בנושא ונוצר שיח אמפתי ואישי ובכך חברי הקבוצה מעבדים את רגשותיהם כלפי החוויה בעזרת שאר הקבוצה.
התחברתי לגישה זו מפני שאני מאוד מאמינה בשיטת הסיפור המרפא. לדעתי בעזרת סיפור וכתיבה ובעזרת הדימויים שבסיפור ניתן להגיע לנושאים שקשה לנו לדבר עליהם בחיי היומיום ובכך ''לרפא'' ולהבין את הרגש שלנו.

# data[].attributes.attachment_link.title
בין האישי לפוליטי התבוננות בדינאמיקה הקבוצתית במפגשי דיאלוג