# data[].attributes.headline
Ознайомся з біографією Маркеса та склади асоціативний ланцюжок

# data[].attributes.subject
Ознайомся з біографією Маркеса та склади асоціативний ланцюжок

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ГАБРІЕЛЬ ГАРСІА МАРКЕС

(1928 - 2014)

Гарсіа Маркес - це один з найвідоміших письменників сучасності, найяскравіший представник літератури "магічного реалізму". Він народився 6 березня 1928 року в провінційному колумбійському містечку Аракатака поблизу річки Магдалени. Батько майбутнього письменника був телеграфістом, доброю й чуйною людиною. Серед головних чинників та життєвих обставин, що визначили майбутній світогляд та коло творчих інтересів письменника, він згодом підкреслить благодійний вплив материних батьків, у родині яких він виховувався (його бабуся Транкіліна знала безліч неймовірних історій і була неперевершеною оповідачкою; дідусь Ніколас, полковник у відставці, ветеран громадянської війни 1899-1903 років - був мужньою і доброзичливою людиною), а також фантастичну атмосферу місцевості, де він жив, історія та побут якої були овіяні численними міфами та легендами.

Смерть діда у 1936році змінила чудесний, часом фантастичний світ дитинства Гарсіа Маркеса: він переїздить з рідної Аракатаки до міста Сапакіри, де вчиться в інтернаті. Саме тут спогади дитинства й туга за рідною домівкою спонукають хлопчика взятися за перо - він починає писати.

З 1946 року Гарсіа Маркес - студент юридичного факультету в Боготі - столиці Колумбії. Санта-Фе-де-Богота (повна назва столиці) стає місцем видання першого друкованого твору письменника: у 1947 році виходить перше оповідання, хоча автор ще не має чіткої певності щодо майбутньої літературної кар'єри.

У 1948 році у зв'язку зі складною політичною сітуацією у столиці, Гарсіа Маркес змушений покинути улюблене місто та переїхати до Картахени. Тут він ще деякий час займається юриспруденцією, але згодом переключається на журналістську діяльність: 1950- 1954 роки - Гарсіа Маркес - репортер з розділу хроніки. З 1954 року він знов у Боготі вже як журналіст.

Письменник давно мріяв побувати у Європі, і його мрія, нарешті, здійснюється: як кореспондент газети "Ель Еспектадор" Гарсіа Маркес працює спочатку в Римі, а пізніше переїздить до Парижа.

Перші літературні спроби Гарсіа Маркеса належать періоду його навчання в інтернаті, де він пробує писати вірші й оповідання. Вдруге юнак звертається до літератури з середини 40-х років, поєднуючи свої творчі пошуки з журналістикою. Втім, надто серйозно до своїх тодішніх занять літературою Гарсіа Маркес ще не ставився, жартома зазначаючи, що свої перші оповідання написав з метою розвіяти скепсис критика і романіста Саламеа Борди щодо спроможності молодого колумбійського покоління висунути зі своїх рядів власних письменників. Перші художні публікації Гарсіа Маркеса справді не були вдалими. Це насамперед стосується його повісті "Опале листя" (1951), в якій він змалював вигадане містечко Макондо, що нагадує реальне містечко його дитинства Аракатаку. Цей твір був знаменний ще й тим, що започаткував одну з провідних тем усієї подальшої творчості письменника, а саме - тему самотності, відчуженості людини у світі. Подальша його письменницька кар'єра зазнавала як успіхів, так і тимчасових занепадів. Одне з його оповідань 1955 року "Якось після суботи" отримало національну премію Колумбії. Письменницька слава приходить до Гарсіа Маркеса в 1967 році, коли з'являється його роман "Сто років самотності", що мав неймовірний успіх і був поставлений критиками за глибиною ідейного задуму і рівнем художньої досконалості в один ряд із сервантесівським "Дон Кіхотом". У романі, навіяному біографічними образами дитинства, а також історичним контекстом життя країни, змальовані шість поколінь роду Буендіа - від його заснування і до повного виродження. Причиною цього виродження стає замкнутість, ізольованість від часу та проблем, якими живуть решта людей, а в більш глибокій смисловій перспективі роману вимирання роду Буендіа символічно знаменує деградацію, духовний занепад людства, котре все більше індивідуалізується і усамітнюється, втрачаючи ту духовну єдність, ту солідарність, яка виступає основною запорукою виживання і розвитку. Саме у зв'язку з романом Гарсіа Маркеса "Сто років самотності" чи не вперше з'являється й термін "магічний реалізм".

Ще одна магістральна тема творчості Гарсіа Маркеса - це проблема влади, її філософського та психологічного обґрунтування та причин її переродження в некеровану законами і мораллю деспотичну тиранію. Ця тема проходить через багато творів письменника, з яких у першу чергу слід назвати збірку "Незвичайна і сумна історія про довірливу Ерендиру та її жорстоку бабцю" (1972), роман "Генерал у лабіринті" (1989) і особливо головний, за визначенням самого письменника, роман "Осінь патріарха" (1975).

Видатний внесок письменника в розвиток латиноамериканської літератури XX століття був відзначений у 1982 році Нобелівською премією: "За романи та оповідання, в яких фантазія та реальність, поєднуючись, відображають життя і конфлікти цього континенту". Основними стильовими рисами творів Гарсіа Маркеса є взаємопроникнення елементів реальності та фантастики, поєднання філософських здобутків сучасної латиноамериканської культури з мотивами та образами індіанської, негритянської та іспанської міфології, експресивний метафоризм, тяжіння до символічних узагальнень та притчевої манери оповіді, лаконізм та "снайперська точність мовлення".

"Стариган із крилами"

Хто може однозначно розрізнити, де закінчується абсурд реальності, а де починається фантазія будь-якого письменника? З одного боку, життя таке різноманітне, що в ньому трапляються дивовижні збіги обставин чи просто ситуації, що не вкладаються у звичні рамки, а з іншого - хіба свідомі письменники-реалісти завжди дотримувалися лише фактів? Художнє слово тим і відрізняється від документа, що воно завжди тяжіє до певного узагальнення, реалістичні твори можуть містити в собі і символічний зміст, але це ще запитання, що саме вважає реальністю митець. Для атеїста Бог - вигадка, для віруючого - частина дійсності. Крім того, не слід плутати реалізм зображуваного факту з реалізмом ідеї: вони часто-густо не збігаються. Стовідсотково символічні твори можуть напрочуд влучно відобразити реальні тенденції та сутність явищ або навпаки: зовні реалістичні можуть виявитися відвертою брехнею.

"Я реаліст,- казав про себе Габріель Гарсіа Маркес,- бо вірю, що в Латинській Америці все можливе, все реальне... і вважаю, що завдання письменника полягає в тому, щоб домогтися відповідності між літературою та дійсністю". Хоча ці слова стосуються роману "Сто років самотності", вони є справедливими для усієї творчості цього письменника, стиль якого був названий "магічною літературою".

Реалізм Маркеса - у внутрішній правдивості. А от щодо фантастичного компонента... Краще розглянути це на конкретному прикладі.

Кожна віруюча людина впевнена в існуванні янголів. Принаймні теоретично. Чому б янголу не завітати на землю? У Біблії ми неодноразово чули про такі випадки. То фантастична ця історія, чи ні? Це важко стверджувати однозначно. А те, що відбувається в оповіданні "Стариган із крилами" навколо цієї надзвичайної, але не такої вже фантастичної для віруючих події - цілком реальне.

Як сучасна людина реагуватиме на диво? Безперечно, саме так, як це робили люди, які побачили цього старигана з крилами: хтось бачить лише видовище, таке саме, як жінка, яка перетворилася на павука, хтось не вірить своїм очам, хоча ніби й не дивується і шукає відповідних пояснень, а в цілому диво виявляється чимось зайвим у буденному житті.

А тепер згадаємо деякі біблійні сюжети. Далеко не завжди янголи та святі з'являлися перед очі людям у небесному сяйві. Навпаки, перевіряючи моральний, духовний стан людей, вони набували часом більш аніж скромного вигляду. Але ставлення людей до них вирішувало подальшу долю цілих міст і навіть народів: хтось отримував нагороду, хтось - покарання. Перед знищенням Содому і Гоморри, наприклад, теж мала місце подібна перевірка.

Старий і немічний янгол нічого не дарує, нікого не карає і навіть нічого не пророкує. А може, й пророкує, але ніхто не розуміє його мови - хіба не символічний момент? Навіть священик не бажає визнавати в янголі янгола (хоч і не заперечує відверто таку можливість). Він лише застерігає не поспішати з висновками тих, хто й так особливо не поспішає, бо "якщо крила не можуть слугувати головною ознакою різниці між яструбом і аеропланом, то ще менше з цього можна розпізнати янгола", або, мовляв, у його вигляді недостатньо гідності. При цьому він насправді просто не бажає брати на себе відповідальність за визнання дива дивом, а шле листи до вищої інстанції, де також починають ухилятися від остаточної відповіді, пишуть відписки з додатковими запитаннями - і це триває аж до зникнення самого янгола.

А як ставляться до дива - янгола - звичайні люди? Пелайо тримає його в курнику; коли (за допомогою янгола) одужує його дитина, він готовий відпустити "старигана з крилами", але цікавість сусідів та родичів виявляється сильнішою за диво: він забуває про кращі наміри й торгує видовищем. Отже, янгол, щось небесне, духовне за визначенням, стає засобом отримання грошей, а коли вистава набридає, і користі з янгола вже нема, останній уже просто дратує випадкових господарів. Навіть вдячності вони не відчувають, хоча значно поліпшили своє матеріальне становище: "На зібрані гроші вони збудували великий двоповерховий будинок, з балконами та садом, зробили скрізь високі пороги, щоб взимку до будинку не проникали краби, а вікна забрали залізними решітками, щоб не проникали янголи". Їм не потрібне диво. Приземленість світосприйняття не дозволяє їм навіть зрозуміти незвичайність того, що відбувається.

"Янгол був єдиним, хто не брав участі в подіях, яким був причиною" - пише Маркес. Якщо мотивації усіх людей, які бачили янгола, зрозумілі, то саме його бездіяльність може здатися дивною. Але у цьому ховається головний філософсько-етичний сенс оповідання, що стає зрозумілим, якщо спробувати знайти пояснення цій бездіяльності. Люди навколо янгола настільки поринули у буденність, що навіть не заслуговують на покарання (про нагороду взагалі не йдеться). Не лише посланця вищих сил, а навіть живу істоту, рівну собі, не бачать вони в янголі, але роблять це швидше через душевну обмеженість, ніж від злої волі, якої теж нема.

# data[].attributes.attachment_link.title
Маркес Габріель Гарсіа: Біографія на УкрЛібі

# data[].attributes.attachment_link.description
ГАБРІЕЛЬ ГАРСІА МАРКЕС (1928 - 2014) Гарсіа Маркес - це один з найвідоміших письменників сучасності, найяскравіший представник літератури "магічного реалізму". Він народився 6 березня 1928 року в провінційному колумбійському містечку Аракатака поблизу річки Магдалени. Батько майбутнього письменника був телеграфістом, доброю й чуйною людиною.

# data[].attributes.headline
Послухай афоризми Маркеса. Прокоментуй 2-3, що найбільше сподобалися

# data[].attributes.subject
Послухай афоризми Маркеса. Прокоментуй 2-3, що найбільше сподобалися

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Світлана Сотніченко

# data[].attributes.attachment_link.title
Г Г Маркес  Вислови про життя

# data[].attributes.headline
Відвідай віртуальний музей письменника в Аракатаці

# data[].attributes.subject
Відвідай віртуальний музей письменника в Аракатаці

# data[].attributes.attachment_link.title
Габриэль Гарсиа Маркес :: Страница не найдена

# data[].attributes.attachment_link.description
Габриэль Гарсиа Маркес :: Страница не найдена

# data[].attributes.headline
Переглянь відео про письменника

# data[].attributes.subject
Переглянь відео про письменника

# data[].attributes.body
Що вразило, здивувало?

# data[].attributes.headline
Прочитай твір Маркеса "Стариган з крилами"

# data[].attributes.subject
Прочитай твір Маркеса "Стариган з крилами"

# data[].attributes.body
Складіи план твору

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Дощ не вщухав уже третю добу, і з напівзатопленого подвір'я краби весь час повзли до будинку; Пелайо тільки те й робив, що знищував їх, а на світанку йому довелося винести і викинути в море цілий кошик цих істот. У дитини всю ніч був жар, і Пелайо з дружиною подумали, що то в неї від смороду крабів.

З вівторка світ став похмурим, небо й море були однакового попелястого кольору, а пісок на березі виблискував ночами, мов світлячки. Вранці світло зробилося ще тьмянішим, і коли Пелайо повернувся з моря, він ледве розгледів, що в глибині подвір'я щось ворушиться і стогне. Підійшовши ближче, він побачив, що це старенький дід, який упав обличчям у грязюку, борсається там, але не може підвестися, бо йому заважають великі крила.

Наляканий цим страховиськом, Пелайо побіг по свою дружину Елісенду, яка саме ставила компреси хворій дитині, і привів її на подвір'я. Обоє з німим заціпенінням дивились на старого. Він був одягнений, як жебрак, череп його був лисий, як коліно, рот беззубий, як у старезного діда, великі пташині крила, обскубані й брудні, лежали у болоті, і все це разом надавало йому кумедного і неприродного вигляду. Пелайо та Елісенда довго й уважно дивились на старого, нарешті, трохи отямившись, дійшли висновку, що він навіть симпатичний, і наважились заговорити до нього. Той відповів якоюсь звучною, але незрозумілою мовою, отож вони вирішили, що це, мабуть, людина, яка потерпіла під час аварії якогось іноземного пароплава. Проте подружжя все-таки вирішило покликати сусідку, яка багато всяких див бачила в своєму житті, і вона одразу все пояснила:

- Це ангел. Мабуть, він прилетів по дитину, але сердега такий старий і немічний, що злива збила його на землю.

Наступного дня все село вже знало, що в будинку Пелайо є живий ангел. Сусідка застерігала, що ангели о цій

порі року дуже небезпечні, отож Пелайо, сидячи на кухні з кийком альгвасила[30], цілий вечір не спускав зі старого очей, а перед тим, як лягти спати, витяг його з грязюки й замкнув у дротяному курнику. Опівночі дощ нарешті ущух, але Пелайо та Елісенда все ще ловили крабів. Незабаром дитина прокинулась і попросила їсти; жар у неї спав. Подружжя вирішило, що вранці вони відпустять ангела, посадять його на тин, дадуть прісної води та харчів на три дні і пустять - хай летить у відкрите море. Проте коли вранці вони вийшли на подвір'я, сусіди стояли юрмою перед курником, роздивляючись на ангела без аніякісінької святобливості, й кидали йому їжу крізь сітку, немовби то було не надприродне створіння, а якась циркова звірина.

Почувши про появу в їхньому селі ангела, близько сьомої години з'явився отець Гонзага. Прийшли й інші цікаві й почали разом міркувати, що зробити з цим полоненим. Найбільш простодушні пропонували призначити його головою всесвіту; інші наполягали на тому, щоб зробити його генералом, який, напевне, виграв би всі війни. Були й такі фантазери, які пропонували з допомогою ангела вивести новий рід крилатих людей, які підкорили б всесвіт.

Отець Гонзага перед тим, як стати священиком, був дроворубом, Зазирнувши крізь сітку до курника, він пробубонів молитву, а тоді попросив відчинити двері, щоб ближче придивитись до цього безпорадного дідау,який більше скидався на велику старезну курку, ніж на людське створіння. Дід сидів у кутку, розправивши крила, які сохли на сонці; навкруги валялись шкуринки від фруктів та недоїдки, які кидали люди. Отець Гонзага зайшов у курник і привітався по-латині; старий, байдужий до людей, неохоче глянув на нього й буркнув щось своєю мовою. Священикові одразу не сподобалось те, що ангел не розуміє божої мови і не вміє шанувати божих слуг. Потім отець Гонзага помітив, що старий надто вже схожий на земну людину: від нього тхнуло болотом, з крил звисали водорості, велике пір'я було посічене земними вітрами, й нічого в жалюгідній зовнішності старого не свідчило про велич і гідність ангела.

Священик вийшов із курника і в короткій проповіді застеріг парафіян від зайвої наївності, додавши, що крила ще ні про що не свідчать, їх мають і літак, і яструб, отже, це - атрибут не тільки ангелів, Тут же він нагадав, що саме диявол володіє неабиякими здібностями перевтілюватись і дурити необережних людей. Отець Гонзага пообіцяв написати листа єпископові, щоб той у свою чергу написав главі церкви, а той - папі й щоб, таким чином, остаточне рішення прийшло з найвищої церковної інстанції.

Умовляння отця Гонзаги не дали ніякого наслідку. Звістка про затриманого ангела поширювалася з такою швидкістю, що через деякий час у двір Пелайо набилася сила-силенна людей, і довелося викликати військо, щоб розігнати натовп, який трохи не розвалив будинок. Елісенді, яка вже втомилася вимітати з подвір'я сміття, спало на думку брати з кожного, хто хоче зайти у двір і подивитись на ангела, п'ять сентаво.

А люди йшли і йшли. Прибув навіть мандрівний цирк із повітряним гімнастом, що декілька разів пролетів над юрбою, але ніхто не звернув на нього жодної уваги. Прийшли з надією видужати химерні хворі: жінка, яка з дитинства лічила удари серця і їй уже не вистачало для цього цифр; нещасний чоловік, якому заважав спати шум зірок; сновида, який прокидався вночі й ламав усе, що робив удень, та багато інших, хвороби яких були не такі серйозні. Серед цього галасу та безладдя, від яких, здавалося, дрижала земля, Пелайо з Елісендою несподівано виявили, що в них зібралася вже кругленька сума; менш ніж за тиждень вони заповнили мідяками всі посудини, які мали в домі, а черзі бажаючих подивитись на живого ангела не видно було кінця-краю.

Очманілий від нестерпної спеки й смороду свічок, що їх віруючі ставили перед курником, ангел намагався якдалі забитися в куток. Спочатку його частували кристаликами камфори, якою, на думку тієї ж мудрої сусідки, харчувалися ангели. Але він навіть не глянув на ці ласощі; так само знехтував він стравами, які ставили біля нього ті, що приходили сповідатися, і нарешті вибрав баклажанну кашу. Здавалось, надприродне терпіння було найголовнішою доброчесністю ангела: його дзьобали кури, шукаючи космічних паразитів, недужі видирали з крил пір'я, щоб доторкнутися ними до своїх болячок, а безбожники кидали в нього камінням, щоб старий підвівся і вони змогли роздивитись на його тіло. Один сміливець навіть припік йому бік розпеченою залізякою, якою таврують бичків, бо ангел так довго не ворушився, що всі подумали, чи він, бува, вже не вмер; старий злякано підхопився, бурмочучи щось своєю незрозумілою мовою, очі його наповнилися слізьми, він змахнув крилами, здійнявши цілу хмару пилюки в курнику й викликавши страшенну паніку в натовпі. Побачивши, що ангел реагує на біль, вирішили про всяк випадок дати йому спокій.

Отець Гонзага весь час закликав паству набратися терпіння, поки не прийде вказівка від папи. Але час спливав, а папа все ще з'ясовував, чи має це надприродне створіння пуп, чи схожа його мова на арамейську, чи здатний він утриматися на кінчику голки, чи, може, зрештою, це якийсь іноземець. Листування з папою могло б тривати поки світу й сонця, якби одна подія не поклала край усій цій історії.

Сталося так, що на сільському ярмарку серед інших див мандрівний цирк показував дівчину, яка через непослух батькам перетворилася на павука. Плата в цирк була менша, ніж у двір Пелайо, до того ж цій дівчині можна було ставити скільки завгодно запитань, можна було роздивлятися на неї з усіх боків, отож ця жахлива правда не викликала ні в кого навіть найменшого сумніву. Величезний павук-тарантул завбільшки з вівцю мав голову дівчини. Страшною була не тільки її зовнішність, а й той щирий смуток, з яким ця бідолаха розповідала про своє нещастя. Якось, ще зовсім молодою, вона втекла без дозволу батьків на танці, а коли поверталася лісом додому, гучний грім прокотився небом, і воно розкололося на дві половини, із щілини вилетіла блискавка й обернула її в павука. Живилася вона виключно кульками з січеного м'яса, що їх милосердні душі кидали їй у рот. Це видовище, таке правдиве й водночас таке повчальне, відвернуло на якийсь час увагу людей від ангела, що ледве удостоював своїм поглядом смертних. Крім того, нечисленні чудеса, які приписували ангелові, були якимись сумнівними й свідчили швидше про його розумовий розлад, як-от у випадку із сліпим, до якого не повернувся зір, зате виросли три нових зуби, або у випадку з паралітиком, який так і не почав ходити, зате раптом виграв у лотерею велику суму грошей, чи з прокаженим, у якого на уражених хворобою місцях виросли соняшники. Ці чудеса, схожі більше на жарт, похитнули репутацію ангела, а жінка-павук зруйнувала її остаточно. Отець Гонзага знову міг спокійно спати, а подвір'я Пелайо знову зробилося таким безлюдним, як у ті часи, коли дощ лив три дні й краби заповзали до кімнат.

Проте господарі не мали на що нарікати. За одержані гроші вони перебудували свій будинок, зробили його двоповерховим, з балконом, розбили садок, на вікна поставили залізні грати, щоб не залітали ангели. Пелайо почав розводити кролів, тепер у нього була майже ціла кроляча ферма неподалік від села, і він відмовився назавжди від посади поліцейського. Елісенда купила собі лакові босоніжки на високих підборах, кілька барвистих шовкових суконь, у які вбиралася щонеділі, мов багата сеньйора. Єдине, що господарі залишили без зміни, то це курник; щоправда, іноді вони мили його з хлоркою і обкурювали всередині різними пахощами, щоб позбутися гострого запаху курячого посліду, який стояв у всіх закутках.

Коли хлопчик почав ходити, батьки пильнували, щоб він не наближався до курника, а коли в нього почали мінятися зуби і він звик до запаху посліду, вони забули про свій страх, і дитина тепер гралася в курнику, дротяна сітка якого поржавіла й шматками випадала. Ангел і до хлопчика ставився так само байдуже, як і до інших смертних, але покірливо, мов дворняга, терпів усі його примхи та витівки.

Одного дня хлопчик і ангел одночасно захворіли на вітряну віспу. Викликали лікаря. Він не втримався й, оглянувши ангела, знайшов у нього стільки хвороб у серці та нирках, що просто дивно було, як цей сердега ще живе на світі. Але найбільше лікаря здивували крила старого, які були настільки природними в цьому організмі, що виникало логічне запитання, чому їх позбавлені інші люди.

Минуло кілька років, і хлопчик пішов до школи.

# data[].attributes.attachment_link.title
Стариган із крилами - Габріель Гарсіа Маркес, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Стариган із крилами" (автор: Габріель Гарсіа Маркес) онлайн українською. Повний текст електронної книги Габріель Гарсіа Маркес - Стариган із крилами в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Аудіокнига "Стариган з крилами"

# data[].attributes.subject
Аудіокнига "Стариган з крилами"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Зарубіжна Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Audio-text 22. Габріель Ґарсіа Маркес. Стариган із крилами (скорочено). (читає Г. Кудряшов)

# data[].attributes.headline
Цей відеоурок допоможе тобі аналізувати твір

# data[].attributes.subject
Цей відеоурок допоможе тобі аналізувати твір

# data[].attributes.body
Прослухай і зроби висновки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Зарубіжна Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес-урок 17. Г. Ґарсіа Маркес. Стариган із крилами (автор – учитель К.С. Ніколенко)

# data[].attributes.headline
Переглянь фільм "Пересохла земля", знятий за твором Маркеса

# data[].attributes.subject
Переглянь фільм "Пересохла земля", знятий за твором Маркеса

# data[].attributes.body
Порівняй фільм з текстом

# data[].attributes.attachment_link.title
"Стариган із крилами". "Пересохла земля". Фільм-притча Тараса Томенка

# data[].attributes.headline
Опрацюй опорну схему

# data[].attributes.subject
Опрацюй опорну схему

# data[].attributes.headline
Дай відповідь на питання

# data[].attributes.subject
Дай відповідь на питання

# data[].attributes.headline
Опрацюй ментальну карту

# data[].attributes.subject
Опрацюй ментальну карту

# data[].attributes.body
Запиши в зошит основне

# data[].attributes.attachment_link.title
Маркес. Стариган із крилами

# data[].attributes.headline
Перевір свої знання. Пройди тестування

# data[].attributes.subject
Перевір свої знання. Пройди тестування

# data[].attributes.headline
Пройди вікторину

# data[].attributes.subject
Пройди вікторину

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1) До якого жанру належить твір Ґабріеля Ґарсіа Маркеса "Стариган із крилами"? a) повість b) балада c) елегія d) оповідання 2) До якого літературного напрямку належить твір Ґабріеля Ґарсіа Маркеса "Стариган із крилами"? a) реалізм b) магічний реалізм c) сентименталізм d) романтизм 3) Де відбувається дія оповідання "Стариган із крилами"? a) на березі моря b) у лісі c) в пустелі d) у невеликому містечку 4) Кого знайшли на піску після бурі рибалка Пелайо та його дружина Елісенда? a) великого краба b) покинутого дельфіна c) дівчину-павука d) брудного чоловіка 5) Ким виявився старий брудний чоловік, який був дуже стомленим і хворим від боротьби зі стихією? a) інопланетянином b) чаклуном c) янголом d) сніговою людиною 6) Як Елісенда та Пелайо поставилися до несподіваного гостя? a) перетворили його на джерело збагачення b) ставилися з шанобою та повагою c) змусили його робити їм дорогі подарунки d) вони прогнали його від свого дому 7) До яких особливостей художнього стилю вдається Ґ. Ґарсіа Маркес, зображуючи мешканців селища? a) до художнього опису природи b) до різноманітних засобів сатири c) до багатства фантастичної лексики d) до вживання емоційно-експресивної лексики 8) Що користувалося більшою популярністю у мешканців селища, ніж небесний посланець? a) дівчина-павук b) жадоба наживи c) причина дощу d) новий магазин 9) Чому люди не думають про страждання й жінки-павука і янгола? a) бо вони неосвічені b) бо для них це лише розвага c) бо вони для них чужі d) бо зайняті своїми проблемами 10) Який прийом використовує письменник, підкреслює абсурдність суспільства, де милосердя й співчуття стали рідкістю? a) парадокс b) алогічність c) каламбур d) чорний гумор 11) Що допомогло янголу полетіти від людей? a) віра в своїх предків b) природа c) бажання омолодитися d) використання чарівного напою 12) Чи змінилися люди з появою янгола? a) люди змінилися на краще b) люди стали духовно багатшими c) поява янгола так нічого й не навчила людей d) люди прийшли до Бога

# data[].attributes.attachment_link.title
Ґабріель Ґарсіа Маркес "Стариган із крилами"

# data[].attributes.attachment_link.description
1) До якого жанру належить твір Ґабріеля Ґарсіа Маркеса "Стариган із крилами"? a) повість b) балада c) елегія d) оповідання 2) До якого літературного напрямку належить твір Ґабріеля Ґарсіа Маркеса "Стариган із крилами"? a) реалізм b) магічний реалізм c) сентименталізм d) романтизм 3) Де відбувається дія оповідання "Стариган із крилами"?

# data[].attributes.headline
Специфіка «магічного реалізму» 

# data[].attributes.subject
Специфіка «магічного реалізму» 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Магічний реалізм - художній метод, у якому магічні елементи включені в реалістичну картину світу. У сучасному значенні цей термін скоріше описовий, ніж точний і використовується як умовна назва модерністської течії переважно в літературі Латинської Америки. Магічний реалізм нерідко використовують у значенні фантастичного реалізму або сюрреалізму чи неосюрреалізму, як синоніми. Спочатку термін "магічний реалізм" використовувався німецьким критиком Францем Рохом для опису "нової матеріальності" - жанру живопису.

"Магічний реалізм" - це реалізм, у якому органічно поєднуються елементи реального та фантастичного, побутового та міфічного, дійсного та уявного, таємничого. Магічний реалізм притаманний передовсім латиноамериканській культурі.

Основами латиноамериканського магічного реалізму є література, вірування, мислення доколумбових індіанських цивілізацій, таких як: ацтеки, майя, чибча, інки. Вже у творах, що мають індіанське коріння, написані чи то самими індіанцями, чи то іспанськими письменниками-істориками, священиками, солдатами, зустрічаються всі складові "чудесної реальності". Найбільш значущими авторами були:

де Авіла, Франсиско - перуанський священик, який писав мовою кечуа і зібрав багатий етнографічний матеріал народів кечуа.

Симон, Педро - розробник міфу про Ельдорадо.

Бартоломе Арсанс де Орсуа-і-Вела - житель найбільшого мегаполісу Старого і Нового Світу - Потосі, що розробив з'єднання історії та міфу.

У 1950-60-х роках латиноамериканська література пережила справжній "бум". З'явився навіть спеціальний термін "карибське диво" в літературі. Вона стала загальновідомою в усьому світі, виникла ціла плеяда прекрасних письменників, і поєднувала їх схильність до "магічного реалізму". Вперше застосували термін "магічний реалізм" Мігель Анхель Астуріас та Алехо Карпентьєр. У традиціях магічного реалізму творили такі письменники як Жоржі Амаду "Мертве море", "Жубіаба", Габріель Гарсіа Маркес "Сто років самотності", "Стариган із крилами" Алехо Карпентьєр "Екуе-Ямба-о!", "Царство від світу того", Мігель Анхель Астуріас "Маїсові люди" та інші.

Ця літературна течія багато чим завдячує міфопоетичному світосприйняттю аборигенів Латинської Америки. Беззастережна віра в існування добрих і злих духів, олюднення сил природи, віра в існування потойбічних світів і сприйняття смерті й життя як двох сторін однієї монети, віра в можливості перевтілення однієї живої істоти в іншу - це все невід'ємні складові свідомості індіанців. Уже в самому терміні криється поєднання двох протилежних категорій: "реалізм" (матеріальне, те до чого можна доторкнутися, буденне, звичайне) і "магічний" (фантастичне, несподіване, незвичайне, містичне, нез'ясовне). Звичайно, письменники в своїх творах не прагнули відтворити повною мірою міфологічну свідомість, та взяли від неї, як найголовніший, художній принцип - зображення казкового, фантастичного як реально сущого, й тому, зрозуміло, буденного. Реальність і фантазію тісно переплетено в їхніх творах і фантазія така ж реальна, як і сама реальність.

Відомим усьому світові "магічний реалізм" став завдяки роману "Сто років самотності" Габрієля Гарсіа Маркеса. Риси "магічного реалізму" помітні й в інших творах письменника. Так, в оповіданні "Стариган із крилами" розповідається про старого, що несподівано з'явився на подвір'ї звичайної сім'ї. Місце дії (селище) та дієвих осіб (сім'я, сусіди) зображено реально, з великою кількістю побутових деталей. Фантастичним є факт появи в селищі старого, адже в нього на спині крила, а також його можливість одночасно з'являтися в різних місцях. Люди прагнуть пояснити для себе це незвичайне явище, класифікувати якимось чином старого. Сусідка каже, що це - ангел (магічне), з іншого боку це звичайний старий (реалізм), але в нього незвичайні крила (магічне), тому його садять ... до курника! Отже реальність і фантастика переплітаються вже в самій особі старого. Старий залишає селище тоді, коли до нього звикають, як до звичайного, тоді він піднімається в небо й летить.

Загалом, магічний реалізм - це явище не тільки латиноамериканської літератури, він має великі традиції європейського та світового письменства ( Франсуа Рабле, Е. Т. А. Гофман, Микола Гоголь, Михайло Булгаков тощо). В українському химерному романі ("Марко Пекельний" Олекси Стороженка, "Подорож ученого доктора Леонардо та його майбутньої коханки, прекрасної Альчести, по Слобожанській Швайцарії" Майка Йогансена, "Лебедина зграя", "Зелені Млини" Василя Земляка тощо). простежується чимало рис "магічного реалізму".

Фантастичні елементи можуть бути внутрішньо не суперечливі, але їх ніколи не пояснено.

Герої приймають та не заперечують логіки магічних елементів.

Численні деталі сенсорного сприйняття.

Часто використано символи та образи.

Емоції та сексуальність людини як соціальної сутності описувано дуже докладно.

Викривлюється течія часу, так що він стає циклічним або вбачається відсутнім. Ще один засіб - колапс часу, коли сучасне повторює чи нагадує минуле.

Причина та наслідок міняються місцями - наприклад, персонаж може страждати "до" трагічних подій.

Широко використовують фольклор і міфологію.

Події передано з альтернативних поглядів - голос оповідача перемикається з третьої на першу особу, часто трапляються переходи між топоглядами різних персонажів та внутрішнім монологом стосовно до загальних взаємин та спогадів.

Минуле контрастує із сучасним, астральне - з фізичним, персонажі - один з одним.

Ясний фінал твору дозволяє читачеві визначитися, що ж насправді відповідає до дійсного перебігу подій - фантастичне чи повсякденне.

Хоча термін рідко вживається в теорії кінематографії, багато фільмів слідують канонам магічного реалізму. Наприклад у фільмі Тіма Бертона "Велика риба", більш ранні фільми котрого наближені до фантастики, сюжет близький до реальності і тільки історії та спогади містять магічні елементи, які, в більшості випадків, могли б статись в реальності. Іншими класичними прикладами магічного реалізму в кіномистецтві можуть слугувати фільми "Сни" Акіри Куросави, "Фонтан" Даррена Аронофскі, "Амаркорд" Федеріко Фелліні, "Лабіринт Фавна" Гільєрмо дель Торо, а також фільм Девіда Фінчера "Загадкова історія Бенджаміна Баттона". У радянському кінематографі магічний реалізм уявлень представлений притчами грузинського режисера Олександра Рехвіашвілі ("Грузинська хроніка XIX століття", "Шлях додому", "Ступінь", "Наближення").

У кіно, як і в інших жанрах мистецтва, можна простежити зв'язок магічного реалізму з експресіонізмом.

Матеріали Міжнародної науково-мистецької конференції "Вплив магічного реалізму Гарсіа Маркеса на світовий та український культурні процеси" [Текст] = Papers of the participants of the International conference on literature and art "Influence of the magic realism of G. García Márquez on the world and Ukrainian culture processes". - К. : [б. в.], 2008. - 259 с. - Текст укр. та англ. - Бібліогр. в кінці ст.

# data[].attributes.attachment_link.title
Магічний реалізм - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Магічний реалізм - художній метод, у якому магічні елементи включені в реалістичну картину світу. У сучасному значенні цей термін скоріше описовий, ніж точний і використовується як умовна назва модерністської течії переважно в літературі Латинської Америки. Магічний реалізм нерідко використовують у значенні фантастичного реалізму або сюрреалізму чи неосюрреалізму, як синоніми.

# data[].attributes.attachment_link.title
Специфіка "магічного реалізму" Маркеса

# data[].attributes.attachment_link.description
Специфіка "магічного реалізму" Маркеса created by Наталя Михайлівна Мукан on March 12, 2021

# data[].attributes.headline
Опрацюй ментальну карту

# data[].attributes.subject
Опрацюй ментальну карту

# data[].attributes.attachment_link.title
"Магічний реалізм" Маркеса в оповіданні "Стариган із...

# data[].attributes.attachment_link.description
"Магічний реалізм" Маркеса в оповіданні "Стариган із...: "Магічний реалізм" Маркеса в оповіданні "Стариган із крилами"