# data[].attributes.body
Els huns èran els membres d'un pòble mongoloide que, dins lo sègle V, dominèt la region compresa entre los rius Danubio e Volga . Encara que el seu origen no és clar, es creu que van sorgir al continent asiàtic i que parlaven alguna llengua altaica. Els huns eren nòmades i s'instal·laven en barraques.

# data[].attributes.body
L'Imperi romà es va caracteritzar per un govern autòcrata en què els poders administratiu, polític, militar i religiós estaven en mans d'un emperador . Al llarg de la història imperial, diferents dinasties van heretar la successió de govern i van imposar el seu estil a la societat romana.

# data[].attributes.body
L'Imperi carolingi va ser un Estat de la Primerenca Edat Mitjana, fundat pel rei dels francs Carlemany, que ho va governar entre el 768 i el 814 . Els fonaments d'aquest Imperi van ser posats pel seu pare, Pipino el Breu, que el 751 va enderrocar l'últim rei de la dinastia franca dels merovingis.

# data[].attributes.body
L'Imperi bizantí, va ser una divisió de l'Imperi romà que va subsistir durant l'Edat Mitjana, i es va ubicar a les costes orientals del mar Mediterrani . La seva capital era la ciutat de Constantinoble (actual Istanbul, Turquia).

# data[].attributes.body
S'Imperi bizantí se va establir fonamentalment en ets actuals territoris de Turquia i Grècia. Durant uns quants períodes de sa seva història, sa seva extensió va incloure es litoral oriental de la mar Mediterrània, part d'Egipte i unes quantes regions d'Itàlia.

# data[].attributes.body
Sa societat bizantina va esser de tipo piramidal, a sa cúspide trobam una alta aristocràcia terratinent, que exerceix un control senyorial sobre ses seves possessions i sa direcció dels assumptes públics. Es seus privilegis varen ser amenaçats per un clergue secular, que tira-tira varen esser adquirint un major protagonisme.

# data[].attributes.body
quasi tota sa França actual, més Bèlgica, part d'Holanda i s'Alemanya del Sud, amb ses regions anomenades llavors: Aquitània, Borgoña, Neustria, Austrasia, Alemanya, Turingia i Baviera.

# data[].attributes.body
Els visigots era al poble germà procedent del nord d'Europa que va envair la Península Ibèrica, acudint en auxili de l'Imperi Romà . Aquest havia sol·licitat la seva ajuda per acabar amb les invasions bàrbares que estava patint als seus territoris hispànics.

# data[].attributes.body
Privilegiats: aquells que disfrutaven de privilegis econòmics, socials i territorials.
Emperador.Alt clergue i alta noblesa.Baixa noblesa i baix clergue.
No privilegiats: aquells que no posseïen privilegis i que amb sos seus imposts i es delme mantenien an es sectors privilegiats.Tendir-vos i petits comerciants.Artesans i foravilers.

# data[].attributes.body
Els visigots formen part dels pobles germànics que van envair la Península a principis del segle V, quan l'Imperi Romà ja estava en decadència.

# data[].attributes.body
Es territori de s'Imperi Romano abastava tres continents: sud i oest d'Europa, l'oest d'Àsia i el nord d'Àfrica. Dedins es seus límits varen quedar: Britània, Gàl·lia, Espanya, Suïssa, es països situats al sud des rio Danubio, Itàlia, Grècia, Turquia, Àsia Menor i el nord d'Àfrica.

# data[].attributes.body
Varen ocupar ses zones de Sogdiana i Bactriana, després varen penetrar per Iran i per Índia per el nord-oest, arribant a Índia Central, aprofitant sa gran desestabilisació de s'imperi des Gupta a finals des segle V. Es moviment des hunos cap a Europa se va produir cap a l'any 370.

# data[].attributes.body
1. Es consideraven hereus de l'Imperi Romà , fins i tot anomenant-se a si mateixos romans. Amb el pas del temps, aquesta herència es va anar perdent pels grans canvis soferts per l'imperi.

2. Era un imperi cristià, encara que al seu interior hi havia moltes diferències ètniques, per la qual cosa podem dir que era un imperi cristià multiètnic. Amb l'arribada del Cisma es va crear l'Església Ortodoxa Grega, canviant la religió de Bizanci.

3. El governador era el basileus , sent un càrrec semblant al de rei i emperador. No era un càrrec hereditari, sinó que el basileus era elegit en un procediment en què participaven el Senat, l'exèrcit i una sèrie de representants escollits pel poble.

4. El governador estava molt unit a la religió, i es considerava que el càrrec era diví.

5. El govern era autocràtic, per la qual cosa el basileus tenia poder sobretot. Controlava l'administració, l'exèrcit, la legislació, i era el jutge als afers de l'estat.

6. L'administració bizantina era controlada pels funcionaris , els qui eren organitzats per una jerarquia d'acord amb la responsabilitat de cadascú.

7. Com gairebé totes les societats de l'època, l'imperi bizantí basava gran part de la seva economia en el treball agrícola, i les seves principals produccions eren els fruits secs, el blat, els llegums i el vi.

8. La seva posició a meitat d'Europa i Àsia els va convertir en una de les civilitzacions més comerciants de l'època. Les rutes comercials arribaven des de la Península Ibèrica fins a la zona més a l'est d'Àsia, i també incloïa altres zones com el nord africà.

9. L'imperi estava dividit en províncies o themas, cadascuna estava governada per un estrateg, els quals conformaven les classes altes.

10. Donava molta importància a l' exèrcit , especialment per defensar els territoris amb què ja comptaven. La major part dels diners anaven dirigits a millorar les tropes.

# data[].attributes.body
1.Es seu territori s'estenia per gran part d'Europa Occidental, però es seu nucli se trobava en s'actual França.

2.Sa màxima autoritat era s'emperador, cap polític de sa cristiandat, que era coronat pes Papa, es seu cap espiritual.

3.Sa seva forma de govern era sa monarquia centralisada.

4.S'idioma predominant era es fr�ncico, encara que també se xerraven es galoitaliano, es sajón i altres llengües germanes.

5.Sa capital era Aquisgrà, s'actual Aachen, situada en l'oest de s'actual Alemanya, a prop de sa frontera amb Bèlgica i els Països Baixos.

6.Estava dividesc en ducats, comtats i marques, a càrrec de ducs, comtes i marquesos, respectivament.

7.Sa seva religió oficial era es cristianisme.

# data[].attributes.body
S'organisació política des visigots era sa monarquia, triada pes nobles. Això generava grans enfrontaments per sa brega de poder, que donaven lloc a guerres civils. Sa noblesa posseïa sa riquesa, s'ocupava de ses institucions polítiques i formava part des càrrecs importants de s'Església.

# data[].attributes.body
Ses classes que se varen distingir varen esser cinc: patricis, plebeus, esclaus, clients i libertos. Sa tensió entre patricis i plebeus i ses rebel·lions dets esclaus varen esser ses més importants notícies polítiques; ses tres primeres varen esser ses classes amb major activitat política; ses altres dues, manco.

# data[].attributes.body
Segons va descriure l'historiador Amiano Marcelino al final del segle IV, els hunos eren pastors sense cases ni reis, dirigits per caps de grup i aparentment sense un cabdill únic quan van arribar a les fronteres de Roma . No hi ha gaires dades sobre el mode d'organització.

# data[].attributes.body
El regne visigot s'organitzava políticament com a monarquia. Tot i això, els reis tenien un poder limitat i el càrrec no era hereditari, sinó que el rei s'elegia entre els membres de l'aristocràcia guerrera.

# data[].attributes.body
Entre aquests noms també hi ha el de l'emperador Justinià I (483-565), qui va ser potser el governant més destacat de l'Imperi Bizantí.

# data[].attributes.body
Carlomagno, rei des francs va esser es fundador de s'Imperi Carolingi que més tard se va convertir en es Sacre Imperi Romano Germànic. Carlomagno va esser fill bastardo de Cobrombo es breu i nét de Carlos Martel.

# data[].attributes.body
1.Va sorgir de la República romana amb Octaviano o Augusto com a primer monarca en el 27 a. C., i va durar fins a la caiguda de l'Imperi Romà d'Occident en 476 , o fins a la caiguda de l'Imperi Romà d'Orient en 1453, segons es vegi.

2.La seva extensió va arribar a ser enorme, abastant bona part d'Europa, Àfrica i Àsia menor, amb el mar Mediterrani al centre. El seu territori es dividia en províncies , cadascuna amb nom propi i un regidor imperial.

3.Gran part de la cultura romana consistia en una traducció local de la cultura grega , a punt tal que compartien principis filosòfics, valors clàssics i la mateixa religió politeista. Però atès que el seu idioma era el llatí i no el grec, els déus grecs van ser reanomenats en llengua romana: Zeus com Júpiter, Afrodita com Venus, Hermes com Mercuri, Hera com Juno, Hefest com Vulcà, Posidó com Neptú, etc., i els herois grecs el mateix: Odisseu com Ulisses, Hèracles com Hèrcules, etc.

4.L'Imperi romà va presenciar el naixement al seu si del cristianisme , una reelaboració de l'antiga religió jueva. Va ser tal la influència d'aquest nou culte a la seva població que a partir del segle IV va passar a ser la religió oficial de l'Imperi, escampant-se per Europa.

5.La capital de l'Imperi va ser Roma , però també en diferents moments van ser Milà, Ràvena, Nicomèdia i Constantinoble. Igualment, les monedes romanes eren el denari, sesterci i sòlid bizantí.

6.L'Imperi posseïa un poderós exèrcit , constituït en diferents legions (30 diferents en els seus millors moments), cadascuna composta per 10 cohorts, dotades d'un estendard cadascuna, divisibles al seu torn en cinc o sis centúries de vuitanta soldats. Cada centúria podia subdividir-se en deu contubernis, que era la unitat mínima de 8 legionaris que compartien la tenda de campanya. Cada legió tenia entre cinc o sis mil soldats d'infanteria.

7.Atès que era un imperi colonial , a Roma existia una pluralitat de productes provinents de diferents latituds , es parlaven múltiples llengües populars i existia una vasta xarxa de comerç , gràcies al sistema de vies que permetia la connexió de les diferents províncies romanes.

# data[].attributes.body
Durant sa fase imperial, Roma se va caracterisar per tenir un govern autocràtic en mans des famosos emperadors. En aquest període, es domini des romans se va estendre fins a límits impensables. S'Imperi és es sistema en es qual es poder polític real estava en mans d'un sol individu, s'emperador.

# data[].attributes.body
La major contribucio científica de l'Imperi Bizantí va ser preservar i desenvolupar la ciència que ja havien descobert prèviament els clàssics . Dit així Constantinoble va servir com un refugi dels coneixements clàssics i el lloc on es traduïen aquests textos.

# data[].attributes.body
S'Imperi Carolingi, amb ses seves pretensions d'universalitat i es seu encaparrotament a esser sa continuació de s'Imperi Romano, se va plantejar impulsar un renaixement de s'Antiguitat Clàssica, especialment de sa literatura grega. Un motor decisiu des Renaixement Carolingi va esser s'Acadèmia Palatina de sa cort d'Aquisgrà.

# data[].attributes.body
Els romans es van destacar en la tecnologia aplicada, sobretot en agricultura, obres públiques i tecnologia militar : molins hidràulics, sistema de calefacció central i aïllament contra la humitat dels habitatges; catapultes, ballestes, torres d'assalt instal·lades sobre rodes; fars als ports i, sobretot, ...

# data[].attributes.body
La figura cúspide del regne visigot de Tolosa va ser Eurico (466-484), que va accedir al tron ​​després d'assassinar el seu germà Teodoric II. Es va apoderar de diversos territoris a les Gàl·lies i Hispània, excepte la Gallaècia i les tribus vascones a l'oest dels Pirineus.

# data[].attributes.body
La caiguda de Constantinoble en mans dels turcs otomans , ocorreguda el 29 de maig de 1453 (d'acord amb el calendari julià vigent en aquella època), va ser un fet històric que va posar fi a l'últim vestigi de l'Imperi romà d'Orient i que, a la periodització clàssica i segons alguns historiadors, va marcar també el ...

# data[].attributes.body
Les principals característiques de l'Imperi carolingi van ser les següents: El seu territori s'estenia per gran part d'Europa Occidental, però el seu nucli es trobava a França. La màxima autoritat era l'emperador, cap polític de la cristiandat, que era coronat pel Papa, el seu cap espiritual .

# data[].attributes.body
Es hunos eren nòmades i vivien en barraques temporals, així i tot coneixien sa propietat de sa terra. Per sa seva condició nòmada, sa ramaderia i sa caça tenien un paper més important a sa seva economia que s'agricultura. Ses faltes a sa seva dieta eren sadollades per mitjà des comerç i es saqueig en territori enemic.

# data[].attributes.body
Com te deia an es principi, es visigots varen abandonar sa seva llengua molt ràpid, però sí varen aportar unes quantes paraules molt interessants a sa nostra llengua. Especialment, paraules que eren més bones de fer de pronunciar que es seu equivalent en llatí. Entre unes altres: sabó, sala, guàrdia, guerra, alberg, oca, tapa, o roba.

# data[].attributes.body
A la mort de l'emperador Teodosi I, en 395, l'Imperi es va dividir definitivament : Flavio Honorio, el seu fill menor, va heretar Occident, amb capital a Roma, mentre que al seu fill gran, Arcadio, li va correspondre Orient, amb capital a Constantinoble.

# data[].attributes.body
La invasió musulmana de la península ibèrica, desencadenada a partir de la batalla de Guadalete , en 711 va posar fi al Regne visigot de Toledo.

# data[].attributes.body
Rugila va dirigir els huns en una campanya contra l'Imperi romà d'Occident, penjat amb el general romà Aecio. Això va donar als huns més notorietat i poder. També va planejar una gran invasió de l'Imperi romà d'Orient, però va morir abans de dur-la a terme.

# data[].attributes.body
La importancia de los hunos estaba en la creación tardía de un auténtico aparato de poder, capaz de rivalizar, en atribuciones e influencias, con las dos mitades divididas del Imperio romano, atemorizando al mismo tiempo tanto a Constantinopla como a Roma.

# data[].attributes.body
Els huns van saquejar gran part d'Europa i se'ls culpa de la caiguda de Roma, però el registre arqueològic suggereix que el llegat és menys violent. Atila el Huno i el seu exèrcit ataquen a cavall en un quadre del pintor francès Eugene Delacroix.