# data[].attributes.headline
Список джерел

# data[].attributes.subject
Список джерел

# data[].attributes.body
Серед усього українського народу віра в Долю здавна надзвичайно сильна. Кожному Доля розставляє, що має бути ще від колиски і що має статися, Доля тебе таки знайде й зробить своє. Від Долі не втечеш. Але ніхто не знає, яка Доля його чекає. Яким кого створено, таким він і помре. Кому яка суджена дівчина, чи дівці хлопець, того не оминеш. Судженого конем не об´їдеш, хіба смерть розлучить. З такого світогляду постало й славнозвісне українське: “Якось воно буде!” У нас часто говорять: “Його спіткала зла Доля”.

Український народ має багато приповідок про Долю: що має бути, того не минути; що Бог дасть, те і в вікно подасть; Долі й конем не об´їдеш; перед Долею не втечеш і багато ін.

# data[].attributes.body
Деякі пам´ятки згадують Бога Тура, але що це був за Бог звичайно не подають. У Львівському Номоканові XVII ст. в числі поганських ігрищ згадуються й Тури. Дійсно, дослідники подають, що в Галичині на Подністров´ї було свято Тури чи Туриці на честь Бога Тура, коли водили по селу бичка й приспівували: “Ой Туре, небоже, ой обернися та й подивися”. Деякі дослідники пов´язують Тура з сонячними Богами. Тур з давнього часу вживається, як епітет хоробрості. У “Слові о полку Ігоревім” князь Всеволод зветься Яр-тур або Буйтур, або й просто Тур. Самі тури, чорні лісові бики, були широко відомі в Україні аж до XVI ст. Взагалі тур добре знаний в народних приказках.

# data[].attributes.body
Бог-покровитель роду або уособлення роду, хорошої долі. Оскільки писемних згадок про Рода дуже мало (згадується в «Слові святого Григорія про ідолопоклонство» ХІ-ХІІ ст. і декількох фольклорних записах), твердження дослідників щодо його образу та функцій мають гіпотетичний характер. Разом з тим існування персонажа (персонажів), який уособлював рід і був його покровителем, дуже вірогідне; як і те, що він проходив еволюцію від духа-господаря, заступника врожайності та плідності худоби, покровителя сільськогосподарських робот до розпорядника небесних сфер.

# data[].attributes.body
Широко знаний Бог Купало, що влітку мав гучне свято. Це був Бог плодючости, радості, згоди та любові, от чому він пов´язується з Ярилом. Густинський літопис XVII ст. подає, що Купайло — це Бог достатку та врожаю, а архімандрит Інокентій Гізель у “Синопсисі” 1674 р. стверджує, що це Бог земних плодів, якому приносять жертви на початку жнив. З приходом християнства Купало поєднався із Святом Івана Хрестителя 24 червня і став Іваном Купалом.

# data[].attributes.body
З давнини відомий і Ярило — Бог любові й пристрасті, сили та хоробрості. Його  вважають Богом літнього розквіту творчих сил природи, весняної плодючості. Взагалі Ярило був Богом весни, а також Богом дітородіння. Ярило-яр, ярий — означає сильний, особливо в любовній пристрасті, завзятий, весняний, гнівний.

# data[].attributes.body
Богиня серед головних Богів, якій Володимир поставив у Києві ідола для вселюдного  вшанування, так само не знана нами ближче. У цій Богині дослідники-міфологи вбачали сестру сонця” Богиню дощу. Літопис подає її, як Мокошь, а інші пам´ятки додають ще форму Макош, пізніше Мокоша. “Слово Св.Григорія Богослова” згадує цю Богиню серед першорядних богів: “І нині по українам (по окраїнах) моляться єму, проклятому Богу Перуну, Хорсу, Мокоші”.

# data[].attributes.body
Це загадковий Бог, про якого мало що відомо. Але, це був один з важливих Богів, коли князь Володимир у 980 р., як розповідає про це Початковий літопис, поставив йому боввана в Києві для вселюдного  вшанування. Літопис зве його Симорьгл, а інші пам´ятки роблять з нього двох Богів: Сима і Регла, якогось іншомовного походження.

# data[].attributes.body
Стрибог був Богом вітру. Його ім´я часто зустрічається у давніх пам´ятках, але як і у інших Богів, воно маловиразне. У “Слові о полку Ігоревім” йдеться про “вітри Стрибожі”. У 980 р. князь Володимир поставив у Києві боввана Стрибогового для поклоніння, як свідчить про це Початковий літопис. Княгиня Ярославна у “Слові” звертається до Вітру, як до Бога: “О, Вітре, Вітрило, чому. Господине, насильно вієши?”

# data[].attributes.headline
Велес або Волос

# data[].attributes.subject
Велес або Волос

# data[].attributes.body
Одним з найважливіших у  нас є Бог Велес,  Бог достатку, як пояснює його Початковий Літопис.  Велес —- це Бог багатства і всякого достатку, торгівлі, опікун купців, як Меркурій. Він, за твердженням міфологів, був не тільки охоронцем череди на землі, а Й пастухом небесних стад, цебто хмар, і цим пов´язувався з Перуном.

# data[].attributes.body
Пантеон (від грец. Πάνθειον — «(храм) всіх богів») — група богів, що належать до однієї релігії чи міфології.

# data[].attributes.headline
Свідчення з історії

# data[].attributes.subject
Свідчення з історії

# data[].attributes.body
За свідченням літописців, київський князь Володимир розпорядився «поза княжим двором» звести 980 року пантеон шістьом богам: "І став княжити Володимир у Києві один. І поставив він кумири на пагорбі, поза дворомтеремним: Перуна дерев’яного, а голова його [була] срібна, а вус — золотий, — і Хорса, і Дажбога, і Стрибога, і Сімаргла, і Мокош".

# data[].attributes.body
Сварог
Перун
Дажбог
Хорс
Велес або Волос
Стрибог
Симаргл
Мокоша
Ярило
Купало
Род
Тур
Доля

# data[].attributes.body
На початку єдиним головним Богом був у нас Сварог, Бог Неба, сам Небо й світло. Він був основою всього, це Прабог, владика світу. Сварог — батько сонця й вогню, і вже від нього пішли всі інші Боги — Сварожичі.

# data[].attributes.body
Головний Бог грому й блискавки, володар Неба. Він творча сила, що оживляє все, подавець дошу. Пізніше — це Бог-воїн, покровитель війська.

# data[].attributes.body
Дажбог — це Бог сонячний, визначає сили й дію сонця, як основу життя. Пізніше цей Бог став родоначальником руського народу, ось чому в “Слові о полку Ігоревім” названо русичів Даждьбожими онуками.

# data[].attributes.body
Друга назва для Бога Сонця була Хорc. Чим він різнився від Дажбога, нема змоги встановити. Багато вчених — Волинський, Крек, Я гич, Фамінцин та ін. твердять, що Хоре і Даждьбог — це одна особа, один Бог Сонця.