# data[].attributes.headline
Поет-ювіляр з Кіровоградщини!                           65 років від дня народження                         Василя Петровича Мошуренка 

# data[].attributes.subject
Поет-ювіляр з Кіровоградщини!                           65 років від дня народження                         Василя Петровича Мошуренка 

# data[].attributes.body
Сьогодні усе для тебе —
Озера, гаї, степи.
І жити спішити треба,
Кохати спішити треба —
Гляди ж не проспи!                                                                          Василь Симоненко

# data[].attributes.headline
"А й правда, крилатим ґрунту не треба.      Землі немає, то буде небо".                                             Ліна Костенко   

# data[].attributes.subject
"А й правда, крилатим ґрунту не треба.      Землі немає, то буде небо".                                             Ліна Костенко   

# data[].attributes.body
Знайомтесь зі сторінками життя і творчості Василя Мошуренка на WIKI!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Василь Петрович Мошуренко (12 лютого 1958, с. Розумівка, Олександрівський район, Кіровоградська область - 14 червня 2018, м. Київ) - український прозаїк-новеліст, поет, учитель-філолог, історик. Член Національної спілки письменників України.

Життя і діяльність

Василь Мошуренко народився 12 лютого 1958 року в селі Розумівка Олександрівського району Кіровоградської області у селянській родині. Батько відмовився від сина ще задовго до його народження, а коли хлопчику виповнилось чотири роки, мати поїхала на роботу до Грузії, де й лишилася на довгі роки, повернувшись в Україну лише у 90-х роках Нині мати проживає у селі Бовтишка на Кіровоградщині.

Василя виховували дід, Мошуренко Дмитро Омелькович, і бабуся, Мошуренко (Голинська) Марія Антропівна, які віддали йому всю свою любов. Дід був учасником Другої світової війни. Після закінчення війни працював конюхом у колгоспі. Бабуся, яка була єдиною, хто вижив з її багатодітної сім'ї у страшні роки голодомору 1932-1933 років в Україні, працювала сапальницею в цьому ж колгоспі.

У вересні 1965 року Василь став школярем Розумівської восьмирічки, яку закінчив у 1973 році. У 1975 році закінчив середню школу у селі Бовтишка. Свої перші вірші й оповідання спробував писати в сьомому класі. На це вплинула закоханість хлопця у найкращу дівчинку школи.

Пізніше Василь Мошуренко у своїх новелах згадуватиме своє розумівське дитинство, ділитиметься незрадливою любов'ю до рідного краю.

Після першої невдалої спроби вступити до педагогічного інституту, юнак працював вожатим і вчителем географії в Розумівській школі. Далі, у 1976-1978 роках - служба в армії під Ленінградом. Вдруге не вступивши до педінституту, пішов працювати в колгосп.

У 1979 році Василь нарешті став студентом Кіровоградського педінституту імені О. С. Пушкіна. Закінчивши навчання на факультеті російської філології, отримав призначення у село Велика Чечеліївка Новгородківського району Кіровоградської області. У 1993 році Василь Мошуренко заочно закінчив історичний факультет цього ж вузу (тепер Кіровоградського державного педуніверситету імені Володимира Винниченка).

У 1984 році став директором Великочечеліївської школи і пропрацював на цій посаді до 2006 року. Школа за його директорства стала однією з найкращих у районі. Та на початку 2006 року Василь Мошуренко був звільнений з посади директора школи через власні політичні переконання. За рішенням суду був поновлений на посаді, але через три дні Василя Петровича через необ'єктивну причину знову звільнили.

З листопада 2006 року у житті письменника починається новий, дуже нелегкий, київський період. Василю Петровичу прийшлося чотири роки працювати і охоронцем у гімназії та гуртожитку НАУ, і сторожувати машини на автостоянці.

В цей час життєвих поневірянь на світ з'явилися збірки " Думки", "Це так просто - писати правду", "Відчай і віра" та інші. З 2007 року вірші та новели Василя Петровича друкувалися в "Сільських вістях", "Селянській правді", "Освіті", в газетах "День", "Острів", "Сільська школа", "Літературній Україні", "Українській літературній газеті" та в інших виданнях.

У 2010 році В. Мошуренку вдалося через прокуратуру відновити трудову книжку і влаштуватися на посаду соціального педагога Слов'янської гімназії, що в Дарницькому районі міста Києва. З вересня 2011 року і до вересня 2016 року Василь Петрович працював учителем історії, філософії і правознавства в київській гімназії міжнародних відносин № 323.

Василь Петрович був активним учасником Помаранчевої Революції та Революції Гідності, події яких описав у новелах "О пів на першу", "Горобчик".

У 2015 році Василя Мошуренка було прийнято до Національної спілки письменників України. Своїми літературними "маяками" у житті він вважав Василя Стефаника, Антона Чехова, Василя Шукшина, Григора Тютюнника, Сергія Єсеніна, Василя Симоненка та Василя Стуса.

У 2017 і 2018 роках номінувався на обласну премію імені Євгена Маланюка як прозаїк із збірками новел "Шедеври" та "Коріння, або Я - Розумівка". Але лауреатом цієї літературної премії письменник став уже посмертно.

14 червня 2018 року внаслідок проблем зі здоров'ям серце Василя Петровича - поета і прозаїка-новеліста - зупинилося. Похований письменник 16 червня 2018 року на Білому кладовищі у селі Білогородці Київської області.

Василь Петрович Мошуренко залишив нам вагому спадщину, це його твори: "Думки" (2009); "Це так просто казати правду" (2009); "Відчай і віра" (2010); "Колючість ніжної душі" (2012); "Іду" (2012); "Тінь від веселки" (2012); "Шедеври" (2015); "Мати" (2015); "Коріння, або Я - Розумівка" (2016).

Бібліографія

До барикад : збірка кіровоградської революційної поезії / упоряд. Олена Горобець. - Кіровоград : Мавік, 2014. - 79 с.

Мошуренко Василь Петрович. Думки : вірші / Василь Мошуренко. - К. : [б. в.], 2009. - 235 с.

Мошуренко Василь Петрович. Коріння, або Я - Розумівка : образки, медитації, новели, оповідання / Василь Мошуренко. - Кіровоград : Центрально-Українське вид-во, 2016. - 247 с. : портр.

Мошуренко Василь Петрович. Мати / Василь Мошуренко. - Кіровоград : Центрально-Українське вид-во, 2015. - 80 с.

Мошуренко Василь Петрович. Це так просто - писати Правду : вірші / Василь Мошуренко. - К. : [б. в.], 2009. - 245 с. : фото

Мошуренко Василь. Шедеври : новели / Василь Мошуренко. - Житомир : Рута, 2015. - 159 с. : фото

Похід через засніжений перевал : українське соціальне оповідання XXI століття (2000-2012) / Василь Бондар [та ін.] ; укл. Володимир Даниленко ; авт. післям. В'ячеслав Шнайдер. - К. : Преса України, 2013. - 383 с. - (Сер. "Літературна агенція "Банкова, 2")

Ця шокуюча Східна Європа. Антологія українського оповідання ХХІ століття (2000-2015) / упор. Володимир Даниленко. - К. : Фенікс, 2016. - 383 с.

Мошуренко Василь. Блаженний Йося : уривок з оповідання / Василь Мошуренко // Народне слово. - 2019. - 21 лютого. - С. 8

Мошуренко Василь. Божа кара : Новела / В. Мошуренко // Новгородківські вісті. - 2005. - 16 грудня. - С. 4

Мошуренко Василь. Випрасувані фіранки, або Наші ідуть : новела / Василь Мошуренко // Народне слово. - 2018. - 9 серпня. - С. 8

Мошуренко Василь. Горобчик : оповідання / Василь Мошуренко // Народне слово. - 2018. - 4 січня. - С. 8 : фото

Мошуренко Василь. Дитинство : диптих / В. Мошуренко // Народне слово. - 2009. - 17 березня. - С. 7

Мошуренко Василь. Думки на Покрову : Вірш / Василь Мошуренко // Вперед. - 2017. - 13 жовтня. - С. 1

Мошуренко Василь. "Летіть, мої думи...": Антологія одного вірша / Василь Мошуренко // Народне слово. - 2017. - 12 жовтня. - С. 8

Мошуренко Василь. Німецька воша : Оповідання / Василь Мошуренко // Березіль. - 2013. - № 5-6. - С. 91-94 : портр.

Мошуренко Василь. О пів на першу / Василь Мошуренко // Степ. - 2017. - № 2. - С. 58-61 : фото

Мошуренко Василь. Плач, поете!... / Василь Мошуренко // Народне слово. - 2012. - 1 листопада. - С. 12

Мошуренко Василь. Сію-вію-посіваю... / Василь Мошуренко // Вперед. - 2018. - 13 січня. - С. 1

Мошуренко Василь. Я до тебе ще приїду-прилечу... : вірш / Василь Мошуренко // Народне слово. - 2017. - 13 липня. - С. 6 : фото

Березіна Ольга. "Нікому зла не бажаю" / Ольга Березіна // Украина-Центр. - 2016. - 14 января. - С. 10 : фот. кол. За літературну премію Маланюка змагатиметься і наш земляк // Вперед. - 2017. - 15 листопада. - С. 2

Корінь Антоніна. Автора не стало. А книжку перечитуємо. : Світлої пам'яті Василя Мошуренка / Антоніна Корінь // Первая городская газета. - 2019. - 24 января. - С. 15 : фот.

Ліричний куточок // Новгородківські вісті. - 2006. - 18 серпня. - С. 4

Літературний куточок // Новгородківські вісті. - 2013. - 23 серпня. - С. 3

Любарський Роман. "Преміальний" скандал: заохочення... наосліп? / Роман Любарський // Народне слово. - 2019. - 7 лютого. - С. 10 : фото

Любарський Роман. Слово про Василя Мошуренка / Роман Любарський // Народне слово. - 2018. - 21 червня. - С. 8 : фото

Любарський Роман. "Тринди-бринди" почалися у сьомому класі / Роман Любарський // Народне слово. - 2017. - 2 лютого. - С. 8 : фото. - Зміст: "Шедеври" / Василь Мошуренко.

Мошуренко Тетяна. Сповідь душі дружини Тетяни Григорівни до світлини чоловіка Василя Петровича Мошуренка (на 9 днів як його немає) : вірш / Тетяна Мошуренко // Новгородківські вісті. - 2018. - 6 липня. - С. 3 : портр.

Наш гість // Новгородківські вісті. - 2005. - 16 грудня. - С. 4

Нічишина Наталка. Скандальна літературна премія / Наталка Нічишина // Первая городская газета. - 2019. - 7 февраля. - С. 3 : фот.

Петренко О. Розумака з Розумівки / О. Петренко // Наше місто. - 2018. - 18 січня. - С. 4 : фото. - Зміст: Я - Розумівка / В. Мошуренко.

Премію за Василя Мошуренка одержала його дружина // Вперед. - 2019. - 6 лютого. - С. 2

Пройшла творча зустріч з нашим земляком // Вперед. - 2017. - 28 січня. - С. 1 : фото

Твори, які змушують мислити // Новгородківські вісті. - 2009. - 3 липня. - С. 1

Чи отримає літературну премію наш земляк? // Вперед. - 2018. - 31 січня. - С. 2

Шкабой Вікторія. Оптиміст, Гуманіст, Романтик... / Вікторія Шкабой // Народне слово. - 2019. - 28 лютого. - С. 8 : фото

Шпирко Оксана. "На Нобеля - не номінуюсь..." : рецензія / Оксана Шпирко // Народне слово. - 2016. - 29 грудня. - С. 8 : фото Рец. на кн.: Мошуренко Василь. Шедеври / Василь Мошуренко

Яцейко В. Зустріч із відомим сучасним поетом, новелістом В. Мошуренком / В. Яцейко // Новомиргородщина. - 2016. - 18 червня. - С. 3

Web-ресурси

Белінська Олена. "Я виріс у хаті, де не було жодної книги..." (Новомиргород. Новини та події Новомиргородського району)

Василь Мошуренко (Журнал "Золота пектораль". Архів паперового видання)

Гриценко Ю. А. Василь Мошуренко: живе слово (Літературний форум)

Гриценко Ю. А. Тримай живе слово з Василем Мошуренком (Національна бібліотека України імені Ярослава Мудрого)

Давиденко Світлана. Василь Мошуренко - прозаїк-новеліст, поет, учитель-філолог, історик (Мистецький веб-портал "Жінка-українка")

Корінь Антоніна. Автора не стало. А книжку перечитуємо: Світлої пам'яті Василя Мошуренка (Утренний город)

Мошуренко Василь Петрович (Вікіпедія)

Небеленчук Ірина.Урок за новелою Василя Мошуренка "О пів на першу" (Освітній інтернет-навігатор. Науково-методичний інтернет-журнал)

# data[].attributes.attachment_link.title
Мошуренко Василь Петрович

# data[].attributes.attachment_link.description
Василь Петрович Мошуренко (12 лютого 1958, с. Розумівка, Олександрівський район, Кіровоградська область - 14 червня 2018, м. Київ) - український прозаїк-новеліст, поет, учитель-філолог, історик. Член Національної спілки письменників України. Василь Мошуренко народився 12 лютого 1958 року в селі Розумівка Олександрівського району Кіровоградської області у селянській родині.

# data[].attributes.headline
 Вірш "Мамина пісня" В.Мошуренко

# data[].attributes.subject
 Вірш "Мамина пісня" В.Мошуренко

# data[].attributes.body
За освітою – УЧИТЕЛЬ.

За покликанням - УЧИТЕЛЬ.

А ще… Оптиміст, Гуманіст, Романтик.

# data[].attributes.attachment_link.title
Пам`яті  Василя Мошуренка  Мамина хата

# data[].attributes.headline
Василь Петрович був активним учасником Помаранчевої Революції та Революції Гідності

# data[].attributes.subject
Василь Петрович був активним учасником Помаранчевої Революції та Революції Гідності

# data[].attributes.body
Таке строкате світовідчуття,                                    Непізнане, магічне й таємниче,                                Щасливе щастя – це лиш мить життя,                             Яка ділитись з іншими нас кличе.

# data[].attributes.headline
Творчість поета Василя Мошуренка на уроках літератури рідного краю.

# data[].attributes.subject
Творчість поета Василя Мошуренка на уроках літератури рідного краю.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Комунальний "Новгородківський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Новгородківської районної ради Кіровоградської області

Білозернівська філія

Підготувала

Лаврись Лариса Василівна

2020

"Летіть, мої думи, до рідної хати. Летіть в те село, де мій рай, де мати..."

( за творчістю Василя Мошуренка)

дати стислі відомості про життєвий і творчий шлях Василя Мошуренка, ознайомити учнів із його поезією, її особливостями; вчити висловлювати власну думку; розвивати вміння "уявляти" поетичну особистість автора, розуміти світ його героїв; формувати почуття співпереживання, уміння відчувати глибину людського болю, власної долі й долі рідного краю; сприяти вихованню культури осмисленого читання поетичних творів.

Обладнання: фотокартки письменника, виставка творів, тексти поезій (роздруковані вчителем), відео ( https://www.youtube.com/watch?v=pN0g68h1HkI ).

урок засвоєння нових знань.

Епіграф

То сміється, а то плаче гірко -

те село, що душу "запрягло"...

Розумівко! Рідна Розумівко! -

Найсвятіше на землі село...

Хід уроку

І. Організаційний момент.

Гра "Побажай мені удачі".

Доброго дня, любі! Подивіться, чи все у вас готове до уроку. Якщо так, то побажайте один одному успіхів на уроці.

Я також бажаю вам гарного настрою, успіхів у повсякденному житті, цікавої та результативної праці на уроці.

ІІ. Мотивація навчальної діяльності.

Слухання пісні "Мамина хата"

Біля мами - в святому селі,
Де вишневий садок - позад хати,
Де малесенький рай - на землі,
Де дитинства минулого свято:

Там пишу я найкращі пісні!
Там душа соловейком співає!
Там щоночі - в казковому сні -
Місяць - в пригорщі - зорі збирає.

Які почуття виникли після слухання пісні?

З чим асоціюється рідна домівка у ліричного героя?

Який епітет добирає поет до слова село? Чому?

Сьогодні українська поезія переживає не найкращі часи. Але поетів не стає менше, вони продовжують віршувати. Пишуть для себе. Пишуть для вибраних. Сьогодні презентують свою поезію "розкручені зірки" далеко не першої величини. Бо їм так вигідно за законами ринку ( все продається, навіть поезія).

Та є такі поети, що знаходяться ніби поза часом. Серед них і Василь Мошуренко - людина талановита, неординарна і цікава. Його поетичні рядки - глибоко щирі і правдиві - народжуються від небайдужості, великої любові і болю. Маючи сьогодні надворі нове тисячоліття, повторюємо ті ж самі помилки, грішимо і переступаємо межі та знову вкотре борсаємось між добром і злом.

Я хочу, щоб ви уміли відчувати біль іншої людини, щоб уміли співпереживати із героями поезії В. Мошуренка, бо ми, люди, живемо не лише тоді, коли сміємось і радіємо, а й коли плачемо, і нам болить не тільки своя біда.

ІІІ. Повідомлення теми та мети.

Кого називають письменниками рідного краю?

Кого із сучасних письменників - земляків ви знаєте?

Які твори вони написали?

Як ви розумієте епіграф?

Чому і які слова - антоніми використовує автор?

Як ви розумієте слова " те село, що душу "запрягло" ?

Про які почуття свідчать ці рядки?

Робота з фотокартками письменника

Учитель демонструє фотокартку письменника. Учитель насамперед показує лише одну фотокартку, інші - закриті. Показуючи фотокартку, учитель демонструє лише зображення очей. Поступово учитель відкриває зображення.

Зверніть увагу на фрагмент фотокартки. Ви бачите очі письменника.

Про що вам можуть розповісти очі? ( Варіанти відповідей дітей. )

ІV. Сприйняття та засвоєння навчального матеріалу.

Слово вчителя.

Діти, сьогодні у нас з вами чудова нагода перегорнути ще одну сторінку літературної Кіровоградщини ознайомитися з творчістю талановитого сучасного письменника Василя Петровича Мошуренка. Хто ж він - Василь Мошуренко ?

Наші "дослідники" отримали випереджувальне домашнє завдання: підготувати матеріал про поета, село, де він народився, тому пропоную надати їм слово.

(Виступ учнів з повідомленнями)

"Історики"

половини XIX століття в Україні Свято - Хрестовоздвиженська церква - усипальня родини Раєвських. У цій церкві, за словами Василя Мошуренка , "у найкращій у світі церкві" хрестили і його.

Під лісом, як проїдеш Розумівку в напрямку сіл Могилів-Курінь та Сентове, стоїть величний хрест на місці загибелі Чорного Ворона (Миколи Скляра) - полум'яного борця за волю України часів Холодноярської республіки.

"Дослідники біографії".

Народився письменник в 1958 році у селі Розумівка у селянській родині.

Як згадує Василь Петрович в автобіографії, "я народився на Трьох Святих... в [...] селянській сім'ї, яка шанувала усе УКРАЇНСЬКЕ, але в хаті не було жодної книжки. Так сталось, що прийшов я у цей світ... байстрюком: не дозволила поріднитися з бідняками Мошуренками багатша родина мого фізичного батька (він і зараз живе в Розумівці) (дай Боже йому здоров'я!), хоч жодного разу з сином не спілкувався (мабуть, сором'язливий). Тому його прізвище - не стало моїм".

Ось як згадує цей час письменник: " Вони мене годували-виховували-вчили і - любили: по-селянськи - щиро та сором'язливо. Бабуся не забувала давати інколи "лупня". "Свячений" дубець (лозина) - завжди лежав на миснику... Дякую йому!"

Дідусь письменника Дмитро воював, кілька разів потрапляв до полону. Після закінчення Великої Вітчизняної війни працював у колгоспі. Бабуся Марія у травні 1933 року, у період голодовки, втратила дев'ятеро рідних людей - маму, тата, братиків і сестричок, залишившись сама.

У вересні 1965 року став школярем Розумівської восьмирічки, яку закінчив у 1973 році. Далі навчався два роки в середній школі у селі (закінчив у 1975 році). Рік працював вожатим і вчителем географії в Розумівській школі.

Ще рік працював у колгоспі.

В 1979 став студентом Кіровоградського педінституту імені О. С. Пушкіна, де почав опановувати російську філологію.

У 1983 році закінчив навчання й отримав призначення у село Велика Чечеліївка Новгородківського району Кіровоградської області. У 1984 став директором цієї школи і пропрацював на цій посаді до 2006 року.

У 1993 закінчив заочно історичний факультет того ж Кіровоградського, проте вже педуніверситету імені Володимира Винниченка. Восени 1990 вступив до Народного Руху.

З листопада 2006 року в Києві. Чотири роки працював на кількох роботах: охоронцем у гімназії та гуртожитку НАУ, сторожував машини на автостоянці. "У безгрошів'ї та відчаї", як зазначає письменник, певний час працював охоронцем у Києві. "Охороняв діток у гімназії, автомобілі на автостоянці та студентів в гуртожитку НАУ. Жив у "підсобках", відсипався в душових, а коли це було неможливо - у метро чи на березі якогось озерця", - згадує письменник в автобіографії.

З вересня 2011 і до вересня 2016 - учитель історії, філософії і правознавства гімназії міжнародних відносин № 323 м. Києва.

Активний учасник Помаранчевої Революції та Революції Гідності: події описані у новелах "О пів на першу", "Горобчик".

Із 2015 року - член Національної спілки письменників України.

"Літературознавці".

Як згадує В. Мошуренко в автобіографії, "Вірші, образки, замальовки та щось схоже на новели почав писати десь у сьомому класі. Щось друкували у районній газеті, в армійських виданнях, в газеті "Радянський студент"... Але перша серйозна публікація (1980 рік) побачила світ в "Кіровоградській правді". Сторінку до Дня Поезії готував Володимир Базилевський... Серед студентської писанини відібрав мого вірша "Там, де мама живе...". Пізніше вже (у 2002 році) цей вірш став піснею з моєю мелодією і на Всеукраїнському фестивалі родинної творчості ми (я, дружина, син) стали лауреатами"

З 2007 року вірші та новели Василя Петровича друкувалися в газетах "Сільські вісті", "Селянська правда", "Освіта", "День", "Острів", "Сільська школа", "Літературна Україна", "Українська літературна газета" та в інших виданнях.

У 2017 і 2018 році був висунутий на присудження обласної премії імені Євгена Маланюка в номінації "Проза" із збірками новел.

Збірки автора:

Під час розповіді учень звертається до виставки книжок письменника, демонструючи видання

Із грудня 2015 року Василь Петрович Мошуренко - член Національної спілки письменників України.

Старшокласники під час розповіді своїх товаришів із дослідницьких груп про життєвий і творчий шлях В. Мошуренка роблять стислі записи в зошитах за таким зразком:

(Учні поділені на 3 групи, кожна з яких отримала випереджувальне домашнє завдання: дослідити певні поезії, проаналізувати їх).

1. Визначити провідний мотив ліричного твору та його жанр.

2. Дослідити художні засоби, використані автором (лексика, тропи, віршовий розмір тощо).

3. Дати відповіді на запитання.

4. Висловити особисте враження від поезії.

І група

Там, де мама живе...

Там, де мама живе, - вишня вже зацвіла:

Пробудились грайливі суцвіття...

Забриніла над деревом перша бджола:

Колискову співає для віття.

Там, де мама живе, - волошкове вікно

І розводить матуся у відрах вапно:

Одягає домівку у шати.

"Сорочина" зваблива, мов цвіт на гіллі:

Біла-біла - дивитись незмога...

Хоч би хвильку побути у ріднім селі,

Щоби вщухла душевна тривога!

Там, де мама живе, - сонце рано встає:

У блакитно-рожевім серпанку...

Там під вікнами - хміль сум-тривогу снує,

Там матуся не спить - до світанку...

1980 р.

Кіровоград-Розумівка

Біля мами - в святому селі,
Де вишневий садок - позад хати,
Де малесенький рай - на землі,
Де дитинства минулого свято:

Там пишу я найкращі пісні!
Там душа соловейком співає!
Там щоночі - в казковому сні -
Місяць - в пригорщі - зорі збирає.

І по сонних світах розсіває,
А кохану - в долоньці гойдає...
...Там, у мами, в святому селі:
Рай - на небі і рай - на землі.

Там з вишень, що в саду -позад хати -
Глей здирає... дитинство цибате...
Там душа - соловейком співає...
Місяць - зорями - світ засіває...

14.05.2009р.

Київ

Дорога до мами - то легка дорога:

Чим ближче село, тим - тепліше...

Де світ Божий - значно миліший!

Дорога до мами - священна дорога:

Душа - як пташина - тріпоче!

Ще трішки... ще метри - до того порогу,

Де мамині руки і очі...

Дорога від мами - болюча дорога!

Бо то - як дорога від... Бога,

Від божої Матері...І тривожть

Щось душу... І сум - батожить...

Дорога до мами- дорога від мами...

До мами - від мами - до мами...

10.11.2008 р.

(пішки з Івангорода до Бовтишки)

Чи сподобались вам вірші?

Про що думали, що згадали?

Що об'єднує ці поезії?

Які враження у вас виникли після почутого?

Опишіть картину, яку ви побачили.

Завдяки яким словам передається настрій поезії?

Який основний мотив цієї поезії?

З чим асоціюються образи соловейка, вишневого саду?

Мамина хата, рідна домівка, яка вона? В яких образах постає? Зачитайте.

Подайте словесний малюнок картини, яку ви уявляєте, читаючи ці вірші?

Як ставиться ліричний герой та й сам поет до батьківського дому?

За допомогою яких художніх засобів автор увиразнює свої думки й почуття?

Чим є рідна домівка для ліричного героя? (Для ліричного героя мамина хата, рідний дім є маленькою батьківщиною, з якої починається любов до України).

Що стверджує своїми віршами поет? (Любов до батьківщини починається з любові до рідної домівки).

Над якими проблемами в житті примушує нас задуматися ця поезія?

Як рядки цієї поезії пов'язані з епіграфом твору?

ІІ група

Не гасни, рідна мово! Не губись!

Злітай у небо- праведно і гордо!

Стань життєдайною для світу!

Чарівними пісенними акордами!

Бо пісня наша - то душа народу:

Вона - дитя твоє, чарівна мово!

Нехай летить - від роду і до роду,

Хай відсіває зерна від полови!

Барвиста мова - нації основа,

А щира пісня - мови дужі крила!

Як солов'їні співи - рідна мова:

В ній - і наснага, і могутня сила!

Живи, народе! Мову возвеличуй!

І не любуйся іншими дарма!

Хай славиться в віках її величність,

Бо кращої - на світі цім - нема! -

За нашу мову - кращої немає!

Хай серце з нею плаче і співає!

Не гасни, рідна мово, не губись:

Знавцями - носіями розродись!

Щоби було їх на землі без ліку!!

Хай буде так, як сказано, - довіку!!!!

09.11.2008р.

Київ

До українців

Плодяться "окупанти" в Україні,

І тихо деградують українці...

А хто ж зведе майбутнє на руїнах,

Що нам залишаться від цих- пардон(!) - ординців?

Хто ж матір захистить? Раби-тубільці?

Чи знову нам звертатись - до варягів?

Прокиньтесь - пробудіться, українці(!!!)

Доки онучами не стали наші стяги!

Що ж сталося, народе? Схаменися!

Це ж -Україна! Це - твоя земля!

Із попелу - як Фенікс - відродися!

Не загуби святе своє ім'я!

Плодяться "окупанти" в Україні

І топчуться по наших душ руїнах!

Та "вихваляють" на усіх "язиках"

Хохлів-рабів безвольно - без'язиких.

"Не підстиляйтесь", не годіть лукавим,

Бо втратите усе(!) і - навіки-и-и!

Хіба що шаровари, пісню й сало

Залишать вам зловіснії круки...

Що ж сталося, народе? Схаменися!

Це ж -Україна! Це - твоя земля!

Із попелу - як Фенікс - відродися!

Не загуби святе своє ім'я!

17.11.2007р.

Київ

Бесіда з учнями.

Які почуття у вас виникли після прослуховування цих творів?

Яким постає образ України у цих поезіях?

На чому акцентує увагу Василь Мошуренко?

Що тривожить душу поета?

Що, на вашу думку, треба зробити, щоб Україна зайняла почесне місце серед європейських держав?

Яка тема об'єднує ці поезії?

Що для поета є найдорожчим, що тішить його серце?

Яка основна ідея цих творів?

Звідки витоки такої великої любові до отчого краю?

ІІІ група

18.03.2009

Київ

На Стрітення

Намалюю ТЕБЕ щасливою...

В Небі Чистім- Думками Світлими...

Та й проллюся весняною зливою,

Щоби ТИ - й на землі... Розквітла.

Намалюю ТЕБЕ - моєю:

В моїм серці, що прагне Волі...

Чи то - ямбом... а чи - хореєм

З анапестом - малюю поволі...

Намалюю - моє життя:

Те - розхристане, що - до Тебе...

Розфарбую свої Почуття -

Найдзвінкішим кольором Неба.

Розмалюю мій світ - ТОБОЮ,

Щоби Щастям - Душа Променіла...

Щоби очі - світились Весною...

Щоб від Туги - душа не боліла...

НАМАЛЮЮ ТЕБЕ ЩАСЛИВОЮ...

Яке враження справила на вас поезія?

Яка тема поєднує ці поезії?

Як ви розумієте слово "кохання"?

Як ви думаєте, який найстрашніший ворог почуттів?

Що ви можете сказати про ліричного героя?

Яким настроєм пройняті поезії?

Чого бажає ліричний герой коханій?

IV. Закріплення вивченого матеріалу.

Слово вчителя.

Поезію Василя Мошуренка неможливо аналізувати і навіть незручно оцінювати. Її просто треба читати, дозволяючи своїм емоціям і почуттям ( а іншими словами, душі) відгукнутись на поетичне слово автора.

Мотиви його поетичних творів переплітаються, адже серед них:

Любов і повага до матері;

село і дитинство;

любов, перше кохання;

сенс життя людини взагалі і власного зокрема.

Чи захопила вас творчість Василя Мошуренка?

Передайте за допомогою гронування, яким ви побачили поета, його духовний світ.

Що, на вашу думку, головне в творчості поета?

Який вірш В Мошуренка сподобався вам найбільше? Чому?

Над чим автор спонукає замислитися? Від чого застерігає?

Як ви розумієте назву збірки ліричних творів поета "Без тебе - з тобою"?

Над чим змусили замислитись твори нашого сучасника-земляка?

Повернімося до епіграфа. Про яку святу любов йдеться?

Чому така любов названа "святою"?

Що ми повинні робити для того, щоб не втратити таку любов?

Що було для вас найцікавішим на уроці? Що - найважливішим?

Що нового ви винесли із уроку?

Як допоможуть вам у житті здобуті знання?

V. Підсумки уроку. Оцінювання.

Поезія В. Мошуренка не сприймається однозначно. Вона шукає свого читача, який збагне її глибоку простоту і просту глибінь. Життя, що наповнює кожний віршований рядок, швидкоплинне і непередбачуване. Кожна поезія - це символічний малюнок, де виразні деталі підпорядковані глибокій думці.

Хочеться лише додати: Василь Мошуренко - унікальний поет, чия поезія змушує переживати, замислитись, заглибитись, здригнутись. А тоді, не скорившись, зробити виклик самій долі, довіривши їй іскру надії.

VI. Домашнє завдання.

Підготувати розповідь "Моє враження від поезій Василя Мошуренка".

Скласти план-відповідь "Проблеми, які порушує поет у своїх творах".

Написати твір-роздум: "Найсвятіше на землі село..."

Використана література

1. Василь Мошуренко. Це так просто - писати правду (вірші) - Київ - 2009.
2. Василь Мошуренко. Без тебе - з тобою - Кропивницький: "ПОЛІМЕД - Сервіс", 20018.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Лаврись Лариса Василівна

# data[].attributes.attachment_link.title
"Летіть, мої думи, до рідної хати. Летіть в те село, де мій рай, де мати..." ( за творчістю Василя Мошуренка)

# data[].attributes.attachment_link.description
Комунальний "Новгородківський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Новгородківської районної ради Кіровоградської області Білозернівська філія Підготувала Лаврись Лариса Василівна 2020 "Летіть, мої думи, до рідної хати. Летіть в те село, де мій рай, де мати..."