# data[].attributes.headline
«Сокіл» на чолі з О. С. Гижицьким біля університету Палацького. 1912

# data[].attributes.subject
«Сокіл» на чолі з О. С. Гижицьким біля університету Палацького. 1912

# data[].attributes.attachment_link.title
Сокіл_біля_Палацького

# data[].attributes.headline
Патріотична відзнака до 40-ліття утворення «Сокола». Майстер С.Собчик у Львові. Колекція Національного музею історії України.

# data[].attributes.subject
Патріотична відзнака до 40-ліття утворення «Сокола». Майстер С.Собчик у Львові. Колекція Національного музею історії України.

# data[].attributes.attachment_link.title
220px-Патріотична_відзнака_до_40-ліття_утворення__Сокола_.

# data[].attributes.headline
Сокільство в незалежній Україні

# data[].attributes.subject
Сокільство в незалежній Україні

# data[].attributes.body
У жовтні 2006 року силами Тараса Скиби, Івана Калинича, Ярини Вайди і Богдана Стадника була створена (відновлена) громадська організація «Сокіл» з першим осередком у Львові. Організація декларувала продовження справи українського «Сокола» першої половини XX ст., що був заборонений радянськими окупантами у 1939 році. Головним партнером ВГО «Сокіл» виступила ВО «Свобода»[5].

# data[].attributes.headline
Як і тіловиховна організація «Січ», «Сокіл-Батько» влаштовував масові здвиги: окружні (перший у Стрию 1906 р., в Тернополі 1910 р.) — і крайові (у Львові — 1911, 1914 рр.). Шевченківський здвиг відбувся на площі «Сокола-Батька» — «Українському городі» 28 червня 1914 р. — і був масовою маніфестацією близько 12 000 членів «Соколу», «Українського Січового Союзу», «Пласту» та спортових дружин. У 1912 р. український «Сокіл» брав участь у Всеслов'янському сокільському здвизі у Празі з нагоди 50-ліття чеського «Соколу».

# data[].attributes.subject
Як і тіловиховна організація «Січ», «Сокіл-Батько» влаштовував масові здвиги: окружні (перший у Стрию 1906 р., в Тернополі 1910 р.) — і крайові (у Львові — 1911, 1914 рр.). Шевченківський здвиг відбувся на площі «Сокола-Батька» — «Українському городі» 28 червня 1914 р. — і був масовою маніфестацією близько 12 000 членів «Соколу», «Українського Січового Союзу», «Пласту» та спортових дружин. У 1912 р. український «Сокіл» брав участь у Всеслов'янському сокільському здвизі у Празі з нагоди 50-ліття чеського «Соколу».

# data[].attributes.headline
Найгустішою була мережа у Львівському повіті й на Поділлі, рідка — на Покутті й Буковині (2 клітини), на яких насамперед була поширена організація «Січ»; кількість членів бл. 33 000. Додатком до тіловиховної діяльності «Сокіл» було плекання співу, музики, аматорського театру тощо. З 1912 року «Сокіл-Батько» організував Стрілецькі сокільські курені (організатор Сень Ґорук); тому зустрічається назва — Руханково-стрілецьке товариство «Сокіл».

# data[].attributes.subject
Найгустішою була мережа у Львівському повіті й на Поділлі, рідка — на Покутті й Буковині (2 клітини), на яких насамперед була поширена організація «Січ»; кількість членів бл. 33 000. Додатком до тіловиховної діяльності «Сокіл» було плекання співу, музики, аматорського театру тощо. З 1912 року «Сокіл-Батько» організував Стрілецькі сокільські курені (організатор Сень Ґорук); тому зустрічається назва — Руханково-стрілецьке товариство «Сокіл».

# data[].attributes.headline
Львівські соколи перед виїздом до Праги на VI Всесокільський злет. Зліва направо — у 1-му вікні вагона: Т. Гвоздецький, Юрій Боднар; 2-му вікні: Франтішек Коргонь, Йосиф Доманик; 3-му вікні: Степан Гайдучок до якого стоячи на пероні звертається Іван Боберський; 4-му вікні: Олександр Гошовський. На пероні зліва направо — 2-й: Степан Гасюк, 5-й: Гузар, 6-й: Федусевич.

# data[].attributes.subject
Львівські соколи перед виїздом до Праги на VI Всесокільський злет. Зліва направо — у 1-му вікні вагона: Т. Гвоздецький, Юрій Боднар; 2-му вікні: Франтішек Коргонь, Йосиф Доманик; 3-му вікні: Степан Гайдучок до якого стоячи на пероні звертається Іван Боберський; 4-му вікні: Олександр Гошовський. На пероні зліва направо — 2-й: Степан Гасюк, 5-й: Гузар, 6-й: Федусевич.

# data[].attributes.attachment_link.title
Львівські_соколи_перед_виїздом_до_Праги_на_VІ-ий_Всесокільський_злет

# data[].attributes.headline
Зростання числа «Соколів» і «Січей», об'єднаних у централі «Сокіл-Батько» (з 1909 р. назва централі у Львові), таке:

# data[].attributes.subject
Зростання числа «Соколів» і «Січей», об'єднаних у централі «Сокіл-Батько» (з 1909 р. назва централі у Львові), таке:

# data[].attributes.body
1902 р. — 6

1903 р. — 70

1905 р. — 243

1907 р. — 373

1910 р. — 601

1914 р. — 974

# data[].attributes.body
Сокіл» мав прапор малинового кольору, на одному боці якого зображений золотий лев, що спирається на скелю, герб Галицької землі, на іншому — загальна емблема товариства: птах-сокіл з тягарцями (гантелями) в кігтях як символ швидкості, витривалості, сили. Гімн — «Соколи! Соколи!»[1]. У 1907-му з'явилася велика емблема товариства: схематичний щит з горизонтальним штрихованням синього кольору, який з лівого верхнього кута у правий нижній перетинала краплена смуга жовтого кольору. У центрі щита містився напис «Сокіл». Щит обрамлював плющ, зверху над ним зображувався сокіл, що повернув голову на захід, з розпростертими крилами

# data[].attributes.attachment_link.title
Сокільська_відзнака_Лева

# data[].attributes.body
«Сокіл» — українське патріотичне тіловиховне та руханкове товариство. Засновані в різний час у Галичині та Наддніпрянщині. Зразком були чеські та польські патріотично-гімнастичні товариства на теренах тодішньої Австро-Угорщини. Діяло з 1894 по 1940 роки.