# data[].attributes.body
Nom Comú: Gerani
Nom Cientific: Geranium Purpureum

Classificació: Plantae, de la familia dels Geraniaceae
Descripció In Situ: A la nostra parcela no varem trobar-ne.
Tronc:  Té una forma arbustiva, amb les tiges erectes i verdoses.
Fulles: Les fulles verdes i palmades. Les flors són de color rosa o purpurines, amb 5 pètals i apareixen a la primavera i a l'estiu, i els fruits són càpsules peludes.
Hàbitat: Geranium purpureum és originària d'Europa i es troba en prats, pastures i marges de camins, preferentment en sòls frescos i ben drenats. També es pot trobar en clapes de vegetació ruderal i pertorbativa.
Usos:  Geranium purpureum té diversos usos, especialment en la medicina popular. Les seves arrels es fan servir per tractar problemes del sistema digestiu, com ara la diarrea i la dispepsia, i també s'utilitza com a astringent i antiinflamatori. A més, les fulles es poden utilitzar per fer infusions que ajuden a combatre la grip i altres infeccions respiratòries. També s'utilitza com a planta ornamental en jardineria i paisatgisme, gràcies a la seva floració abundant i al seu creixement ràpid i fàcil.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Molsa
Nom Cientific: Bryophita (Diverses Especies)

Descripció In Situ: Tenien un tal·lus primari i de petit mida, generalment d'uns pocs centímetres.
Fulles: Les fulles són simples i amb una sola cèl·lula de gruix, i els tal·lus poden ser rizomes o estolons. Les molses són plantes verdes, però no tenen teixit vascular, la seva reproducció es realitza mitjançant espores, i viuen en l'humitat ambiental.
Hàbitat: Les molses es troben en pràcticament tots els hàbitats, tant terrestres com aquàtics, preferentment en zones humides i ombres. Són freqüents en boscos, a la vora de rius i rieres, en turons i muntanyes, en zones de clima humit i en zones polars.
Usos: Les molses no tenen gaire ús pràctic per a l'ésser humà, tot i que s'utilitzen per a la decoració en jardineria i paisatgisme. També són importants en l'estudi de la biodiversitat, ja que són una font d'aliment per a molts animals i són un indicador de la qualitat de l'aire i dels ecosistemes. A més, són essencials en els cicles de nutrients i la retenció d'aigua en els sòls.bellesa i al seu fàcil cultiu.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Falguera Negra
Nom Cientific: Asplenium adiantum-nigrum

Classificació: Plantae, de la familia de les Aspleniaceaes
Descripció In Situ: A peu de terra on es més facil identificar; Tijes Fines i no molt llargues, al igual que les fulles.
Tronc: Té una forma arrodonida i compacta.
Fulles: Fulles verdes brillants i les frondes que són bipinnades i tenen un aspecte graciós i delicat. Les espores són de color negre, d'aquí el nom comú de falguera negra.
Hàbitat: Asplenium adiantum-nigrum és originària d'Europa i es troba en boscos ombrívols i rocosos, murs i rostolls. Prefereix sòls àcids i ben drenats, i és comú en zones de clima humit.
Usos: Asplenium adiantum-nigrum té diversos usos, especialment en la medicina popular. S'ha utilitzat per tractar problemes hepàtics, ja que té propietats hepatoprotectores. També s'ha utilitzat com a diürètic i per tractar problemes respiratoris, com la bronquitis i l'asma. A més, és una planta ornamental molt apreciada en jardineria, gràcies a la seva bellesa i al seu fàcil cultiu.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Aladern
Nom Cientific: Rhamnus Eleternus

Classificació: Plantae, de la familia dels Ramnaceas
Descripció In Situ: No varem trobar aquesta espècie a la nostra parcela.
Tronc: Té una forma arrodonida i densa, amb les branques cobertes de petites espines.
Fulles:  Les fulles són verdes i glabrescentes, i les flors són petites i verdoses, apareixen a la primavera i a l'estiu.
Fruits: Durant la nostra observació no vam trobar-hi pero es sap que si es un arbre fruiter.
Hàbitat: És originària de la Mediterrània i es troba en boscos, matollars i zones rocoses, preferentment en sòls calcàris i secs. És una planta resistents a la sequera i capaç de créixer en sòls pobres i pedregosos.
Usos: Rhamnus Alaternus té diversos usos, especialment en la medicina popular. Les seves fulles es fan servir com a diürètic i laxant, i també s'ha utilitzat per tractar problemes hepàtics. A més, les seves arrels es fan servir per a la producció de sabons i altres productes cosmètics. La fusta d'aquesta planta s'utilitza en la producció de carbó vegetal i també per a la fusteria.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Garrapinyada
Nom Cientific: Rubia Peregrina

Classificació: Plantae, de la familia de les rubiacies
Descripció In Situ: A peu de terra on es més facil identificar, i de fulles llargues i tijes
Tronc: Té una forma de llaç, amb les tiges que s'enrotllen al voltant dels suports.
Fulles:  Les flors són petites, de color blanc verdós i apareixen a la primavera i a l'estiu.
Fruits: Durant la nostra observació no vam trobar-hi pero es sap que si es un arbre fruiter (Els fruits són drupes petites i negres).
Hàbitat: Rubia peregrina és originària del Mediterrani occidental i es troba principalment en boscos i zones ombrívoles, preferentment en sòls calcàris i amb humitat mitjana. També es troba en clapes de vegetació ruderal i pertorbativa.
Usos: Té diversos usos, especialment en la medicina popular. Les seves arrels es fan servir com a colorant vermell per a teixits i aliments, i també per a la producció de tintes. A més, s'utilitza en la fabricació de cosmètics, especialment per a la tintura del cabell. També s'ha utilitzat tradicionalment en la medicina popular per tractar problemes de la pell i del tracte urinari.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Canya Americana
Nom Cientific: Arundo Donax

Classificació: Plantae, de la familia dels Poaceae
Descripció In Situ: De estatura considerable però, els estrats trobats eren més baixos que la mida mitjana.
Tronc: Té tiges gruixudes i erectes, de color verd blavós i resistents.
Fulles: Té una gran quantitat de fulles llargues i estretes. Les inflorescències es presenten en panícules grans i obertes, amb flors de color blanc o rosa pàlid.
Fruits: No es un estrat fruiter.
Hàbitat: Aquesta espècie és originària de les zones temperades i subtropicals d'Europa, Àsia i el nord d'Àfrica. Actualment, s'ha naturalitzat en diverses parts del món, com ara els Estats Units, on s'ha convertit en una espècie invasora.
Usos:  L'Arundo donax té diversos usos humans. Les tiges gruixudes es poden utilitzar per a la construcció de materials de construcció, com ara ponts i cases. A més, la canya de sucre s'utilitza com a font d'energia renovable per a la producció de biomassa i biocombustibles. També s'utilitza en l'elaboració d'instruments musicals, com ara flauta, clarinet i saxòfon.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Falguera o hedera
Nom Cientific: Hedera Helix

Classificació: Plantae, de la familia dels Araliaceae
Descripció In Situ: A peu de terra on es més facil identificar les llargues tiges que les fulles.
Tronc: Té una forma de llaç, amb les tiges que s'enrotllen al voltant dels suports.
Fulles: Les fulles són verdes i tenen forma de cor, son venoses i perennes.
Fruits: Durant la nostra observació no vam trobar-hi pero es sap que si es un arbre fruiter.
Hàbitat: Hedera helix és originària d'Europa i Àsia occidental, i es troba principalment en boscos, arbredes i llocs ombrosos, en zones de clima temperat. A més a més, es pot trobar en altres llocs com a planta ornamental i s'ha naturalitzat en algunes zones del món.
Usos: Hedera helix té diversos usos, tant en el camp ornamental com en el medicinal. En la jardineria, s'utilitza per cobrir murs, arbres i altres estructures. A més, s'utilitza com a planta d'interior o de terrassa. També s'ha utilitzat tradicionalment en la medicina popular per tractar problemes respiratoris i ferides. Les seves baies són tòxiques per als humans, però són una font d'alimentació important per a les aus durant la tardor i l'hivern.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Caquier de Virginia
Nom Cientific: Diespyros Virginia

Classificació: Plantae, de la familia dels Ebenaceaes
Descripció In Situ: Escorça grisa i no molt voluminosa en comparació amb altres arbres situats al Parc.
Tronc: Un color grisós, i consistència llenyosa; Feia presencia de un nombre baix d'espines, o almenys de petites protuberancies, i en canvi, degut a la posició peraltada del herbaci, al contrari que la majoria de aquesta especia si estaba parcialment enfilada.
Fulles: Les fulles són simples, alternatives i ovalades, de marge lobuat i tenien un color verd fosc; de la mateixa manera hem de comentar que son de fulla glabre, es a dir, sense pels, i caduca.
Fruits: Durant la nostra observació no vam trobar-hi pero es sap que si es un arbre fruiter.
Hàbitat: La Diospyros virginiana creix millor en sòls humits i ben drenats, i es pot trobar en boscos i àrees de matolls.
Usos: El fruit de la Diospyros virginiana s'utilitza comúment a la cuina per fer pastissos, pudins, melmelades i begudes alcohòliques. La fusta d'aquest arbre és dura i densa, el que la fa adequada per a la construcció de mobles i utensilis.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Cirerer de flor, o Atmeller de flor
Nom Cientific: Prunus Fruticosa

Classificació: Plantae, de la familia dels Rosáceas
Descripció In Situ: De baixa estatura i gran fragilitat  però de forma rodona i densa
Tronc: Branques primes, esteses formant una trama de fulles i flors.
Fulles: Les fulles són ovalades i de color verd fosc, amb vores serrades.
Fruits: Durant la nostra observació no vam trobar-hi pero es sap que si es un arbre fruiter.
Hàbitat: El Prunus fruticosa és originari d'Europa i Àsia, i es troba principalment en zones boscoses, marges de camins i rierols. És capaç de colonitzar terrenys alterats i pobres en nutrients.
Usos: El Prunus fruticosa té diversos usos comercials, ja que els seus rams es fan servir en la floristeria per a la decoració i la producció de flors tallades. També s'ha utilitzat tradicionalment en la medicina popular per tractar diverses afeccions, com ara la diarrea i la inflamació. Els seus fruits són comestibles i s'utilitzen en la producció de melmelades i xarops.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Roure Valencià
Nom Cientific: Diespyros Virginia

Classificació: Plantae, de la familia dels Fagacenae
Descripció In Situ: Escorça fosca i rugosa
Tronc: La escorça és llisa i de color grisenc, no molt ample però si alta.
Fulles: Les fulles són persistents i de forma ovalada, dentades i de colors brillants i verdosos.
Fruits: Durant la nostra observació no vam trobar-hi pero es sap que si es un arbre fruiter.
Hàbitat: El Quercus faginea és originari de la regió mediterrània d'Europa, i es troba principalment en zones muntanyoses i rocoses. Prefereix sòls calcàreus i ben drenats, i és capaç de tolerar períodes de sequera i altes temperatures.
Usos: El Quercus faginea és una espècie de gran valor ecològic, ja que proporciona aliment i refugi a una gran varietat d'animals, incloent-hi ocells, rosegadors i cérvols. També s'utilitza en la indústria fusteria per a la producció de llenya i carbó vegetal, i la seva closca s'ha utilitzat tradicionalment en la medicina popular per tractar diverses dolències.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Viuda Blanca
Nom Cientific: Clematis flammula

Classificació: Plantae, de la familia dels Ranunculaceae
Descripció In Situ: De estatura considerable però, els estrats trobats eren més baixos que la mida mitjana.
Tronc: Té tiges gruixudes i erectes, de color verd blavós i resistents.
Fulles: . Les fulles són compostes i caduques, i les flors són petites i blanques, amb un aroma intens i agradable.
Fruits: Les flors són seguides per fruites en forma de càpsula.
Hàbitat: Clematis flammula és originària d'Europa i es troba en boscos, valls i lleres de rius, preferentment en zones amb clima temperat o mediterrani. Creix en sòls ben drenats i fèrtils, i és comú en zones de clima humit.
Usos: Clematis flammula és una planta ornamental molt apreciada en jardineria, gràcies a les seves flors i al seu fàcil cultiu. També s'ha utilitzat en la medicina popular per tractar problemes de nervis i per millorar la circulació sanguínia. Les flors són molt apreciades per les abelles, ja que produeixen una gran quantitat de nèctar. A més, la planta s'utilitza en alguns llocs com a planta medicinal per a la curació de ferides, inflamacions i cicatrització.

# data[].attributes.body
Nom Comú: Pi negre
Nom Cientific: Erica Arborea

Classificació: Plantae, de la familia dels Ericaceae
Descripció In Situ: Escorça verdosa, però no era florit.
Tronc: Té una forma esfèrica i densa, amb branques erectes que estan cobertes per fulles petites i verdes.
Fulles: Les fulles són simples, alternatives i ovalades, de marge lobuat i tenien un colorblanquinos; de la mateixa manera hem de comentar que son de fulla glabre, es a dir, sense pels, i perennofila.
Fruits: Durant la nostra observació no vam trobar-hi pero es sap que si es un arbre fruiter.
Hàbitat: Erica arborea és originària del Mediterrani occidental i es troba principalment en zones boscoses, matollars i zones costaneres. És capaç de créixer en sòls pobres i àrids i és una planta important per a la restauració dels terrenys degradats.
Usos: Té diversos usos comercials, ja que les seves branques es fan servir en la floristeria per a la producció de flors tallades i per a la decoració. També s'ha utilitzat tradicionalment en la medicina popular per tractar problemes respiratoris i digestius. La seva fusta s'ha utilitzat per a la producció de carbó vegetal i per a la fusteria.