# data[].attributes.body
Eduardas Manė

# data[].attributes.body
Scenografija – tai teatro, kino, televizijos ar renginių vizualusis kūrimas, apimantis dekoracijas, scenos erdvę, kostiumus, apšvietimą ir visą aplinką, kuri padeda perteikti kūrinio atmosferą bei idėją.

Raida

Priešistorė: jokios scenos, ritualuose naudojami simboliniai daiktai, kaukės.

Antika: atsiranda pirmosios dekoracijos, piešiniai ir sceninės mašinos.

Viduramžiai: scena bažnyčiose ir aikštėse, paprastos, simbolinės dekoracijos.

Renesansas: perspektyva, prosceniumo arka, scenografija tampa profesionali ir mechanizuota.

Reikšmė

kuria atmosferą ir nuotaiką

padeda suvokti vietą, laiką ir aplinkybes

sustiprina režisieriaus idėją

Scenografija Lietuvoje

Lietuvoje scenografija ryškiau formuotis pradėjo XIX a. pabaigoje–XX a. pradžioje, kartu su moderniu lietuvių teatru.

Reikšmingi kūrėjai – Mstislavas Dobužinskis, Vladislovas Starevičius, vėliau – Liudas Truikys, Vytautas Palaima, Dalia Mataitienė, Juzefa Čeičytė, šiuolaikiniai scenografai kaip Giedrius Mackevičius, Adomas Jacovskis, Juris Jogėla.

https://www.lithuaniantheatre.com/projektai/baltijos-dramos-forumas/kojos-kuriomis-juda-scenografija/

https://www.vda.lt/lt/viena-koja-akadej/naujienos/studiju-programos/scenografija

# data[].attributes.attachment_link.title
Kojos, kuriomis juda scenografija | Teatro informacijos centras

# data[].attributes.attachment_link.description
Gyvenančiojo kūno (at)radimas. Scenografijos gyvybinė prigimtis menininkų Kristos ir Reinis Dzudzilo meninėje patirtyje.

# data[].attributes.body
Apie ką ši daina

Daina pasakoja apie tapatybės paiešką, vidinę tuštumą ir bandymą suprasti, kas esi ir kokia tavo prasmė. Lyrinis „aš“ jaučiasi lyg praradęs kryptį, bet kartu ieško savęs iš naujo.

Kūrinio nuotaika - rami, liūdna.

Pagrindinės idėjos ir konfliktai

Kas aš esu?

Vidinis tuštumos jausmas.

# data[].attributes.body
Šiam darbui pasirinkau vaizdą, kuris man pasirodė paprastas, bet turintis nuotaiką ir įdomią šviesą. Mane labiausiai sudomino ne pats objektas, o tai, kaip šviesa ir spalvos keičia vaizdą skirtingu metu, todėl jis atrodė vertas tapyti impresionizmo stiliumi. Savo paveikslu norėjau ne tiksliai atkartoti detales, bet perteikti bendrą įspūdį ir jausmą – ramybę, lengvumą ir akimirkos nuotaiką. Prieš pradėdamas galutinį darbą stebėjau pasirinktą vaizdą, bandžiau suprasti, iš kur krinta šviesa, kokios spalvos dominuoja, pasidariau eskizą ir išbandžiau kelis spalvų derinius. Spalvas maišyti iš pradžių buvo sunku, ypač bandant išgauti šviesos įspūdį, tačiau pamažu supratau, kad nereikia bijoti naudoti ryškesnių ir „gyvesnių“ atspalvių bei derinti šiltas ir šaltas spalvas vietoje paprastos baltos. Stengiausi naudoti trumpus, matomus potėpius, netapyti smulkių detalių ir labiau koncentruotis į bendrą vaizdą, kad darbas primintų impresionistų stilių. Lengviausia buvo tapyti foną ir didesnius spalvinius plotus, o sunkiausia – išlaikyti spalvų ir šviesos pusiausvyrą, kad paveikslas netaptų per tamsus ar per blankus. Dirbdamas supratau, kad impresionizmo menininkams svarbiausia ne tikslumas, o momentas, nuotaika ir šviesa, ir kad kaip kūrėjas kartais per daug galvoju apie „teisingą“ vaizdą, vietoje to, kad pasitikėčiau savo pojūčiais. Mano darbas panašus į impresionistų paveikslus tuo, kad jame matomi potėpiai, nėra daug detalių ir daug dėmesio skiriama šviesai bei spalvoms, tačiau skiriasi tuo, kad mano technika dar nėra tokia laisva ir drąsi.

# data[].attributes.body
Liudas Truikys (1904–1987) buvo vienas žymiausių Lietuvos scenografų ir tapytojų. Jis gimė Pagilaičiuose, Plungės rajone, 1929 metais baigė Kauno meno mokyklą, vėliau studijavo Paryžiuje ir Berlyne. Apie tai rašoma Visuotinėje lietuvių enciklopedijoje. Tarpukariu jis dirbo Šiaulių dramos teatre ir Kauno Valstybės teatre, kur kūrė dekoracijas dramos spektakliams ir operoms. Truikys laikomas scenografijos novatoriumi, nes siekė sujungti muziką ir vaizdą į vieningą meninę visumą, o scenovaizdį traktavo kaip svarbią spektaklio dalį, o ne tik foną. Šią idėją aptaria Google Arts & Culture publikacijos apie Lietuvos scenografiją. 1937 metais Paryžiaus pasaulinėje parodoje jis buvo apdovanotas Garbės diplomu už scenografiją Antano Račiūno operai „Trys talismanai“, kaip rašoma portale Po Antrojo pasaulinio karo Truikys dėstė scenografiją, tačiau sovietmečiu buvo kritikuojamas dėl formalizmo, todėl kurį laiką mažiau kūrė, apie tai rašoma portale.

Svarbiausi jo scenografijos darbai yra Antano Račiūno opera „Trys talismanai“, Giuseppe Verdi operos „Otelas“, „Don Karlas“, „Aida“ ir „Traviata“, taip pat Jurgio Karnavičiaus opera „Gražina“ Kauno muzikiniame teatre. Apie šiuos pastatymus informacija pateikiama kultūros portaluose kauno.diena.lt, Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus publikacijose. Šie darbai buvo kuriami operos spektakliams ir išsiskyrė dekoratyvumu, simboliškumu bei monumentaliomis erdvėmis.

Apibendrinant galima teigti, kad Liudo Truikio kūryboje dominuoja menų sintezė, ryškios spalvos, simbolika ir rituališkumas. Jis siekė, kad scenografija perteiktų muzikos nuotaiką ir idėją, todėl jo kūriniai laikomi vienais svarbiausių XX amžiaus Lietuvos teatro vizualinės kultūros pavyzdžių.

# data[].attributes.body
1. Scenografija nėra tik dekoracija – ji yra svarbi spektaklio dalis, padedanti atskleisti veiksmą, nuotaiką ir pagrindinę idėją.

2. Scenografijos kūrinį veikia epocha, spektaklio muzika ir režisieriaus vizija, kurios lemia bendrą meninį sprendimą.

3. L. Truikys scenografiją kūrė per simbolius, formas ir spalvas, vengdamas smulkaus realizmo.

4. Kuriant scenografiją svarbiausia visumos harmonija – erdvės, kostiumų, šviesos ir judesio derinimas.

5. Įkvėpimo L. Truikys dažniausiai rado istorijoje, mitologijoje, pasaulio kultūrose, dailėje ir architektūroje.

# data[].attributes.body
Rūta - labai išsamus pasakojimas, viskas buvo aišku ir puikiai kalbėjo.

Kristupas - aiškiai kalbėjo, labai puiki daina pasirinkta, be problemų viskas.

Lukas V - labai įdomus projektas. kaip toki kurini sugalvojai issirinkti?

Lukas I - labai įdomus projektas, matosi, kad stengėsi, smagu, kad eilėraštį pasirinko.

Eduardas - labai pasiruošę kalbėti, kiek laiko truko viską užbaigti?

Vėjas - labai puikiai pasiruošta ir taip pat labai puikus piešinys

Aistis - pasiruošė, puikiai atliko.

Ilzė - labai puikiai pakalbėjo, įdomus projektas.

Naudris -

# data[].attributes.body
Nuotraukoje matoma kelių darbų piešiniai ant juodo fono. Jie išryškina spalvas ir suteikia kontrastą. Viršuje yra trys gėlių paveikslai vazonuose. Jie ryškūs, su raudonais, rožiniais, mėlynais ir žalsvais tonais. Kiekvienas vazonas skirtingas, todėl darbai atrodo orginalūs.

Apačioje yr a du abstraktūs kūriniai. Juose dominuoja mėlyni ir žalsvi atspalviai. Jie primena vandenį ar gamtą. Šie darbai labiau paremti nuotaika ir spalvomis nei aiškiais vaizdais.

Kompozicija tvarkinga ir simetriška. Tris darbai viršuje ir du apačioje sudaro aiškią struktūrą. Juodas fonas padeda sutelkti dėmesį į kūrinius.

Aplinka atrodo kaip galerija arba mokyklos paroda. Ji yra minimali ir neperkrauta. Baltos sienos šiek tiek blaško, bet bendrai vaizdas aiškus.

Stilius yra ekspresyvus ir dekoratyvus. Gėlės stilizuotos, ne realistinės. Abstraktūs darbai primena impresionizmą ar abstrakčią tapybą.

Bendra nuomonė teigiama. Darbai yra spalvingi ir įdomūs. Labiausiai išsiskiria gėlių paveikslai. Abstraktūs kūriniai suteikia įvairovės ir interpretacijos galimybę.

# data[].attributes.body
1. Kas būdingiausia Liudo Truikio kūrybai?

truikio kūrybai būdinga orientuotis į rytų stilių ir technikas, nedidelėm scenomis, piešė vertikaliai dažniauiai

2. Kokie esminiai bruožai skiria Lietuvos scenografijos mokyklą nuo kitų šalių tradicijų?

Lietuvos scenografiją išskiria tai, kad scena čia yra ne tiesiog fonas, o gyvas simbolis ir savarankiškas meno kūrinys.

3. Kaip scenografija padeda atskleisti kūrinio pagrindinę idėją ir laikmetį?

Scenografija padeda parodyti, koks tu gali būti vienišas ir kad mes labai tūrėtume būti dėkingi už tai, kad mes turime šeimas ir kad gyvenam tokius gyvenimus.

4. Kokias konkrečias technikas ir medžiagas naudojai kurdamas savo scenografijos projektą?

Naudojau kartoną, kurį suklijavau su karštais klijais, tada išpjoviau žmogeliuką ir tada nudažiau viską.

5. Kuri kūrybinio proceso dalis (nuo eskizo iki galutinio rezultato) reikalavo daugiausiai techninių įgūdžių ir kodėl?

Daugiausiai įgūdžių reikėjo pjaustant ir konstruojant maketą iš kartono, nes reikėjo tiksliai iškirpti formas ir suklijuoti taip, kad visa konstrukcija būtų stabili ir tvarkinga.

6. Kaip tavo pasirinktas mastelis ir erdvės išdėstymas padeda suprasti aktoriaus ir dekoracijų santykį?

Mastelis padeda parodyti, kaip aktorius įsilieja į sceną kai dekoracijos didesnės, žmogus atrodo mažesnis ir labiau vienišas, o kai proporcijos artimesnės, jaučiasi ryšys su erdve.

7. Kaip Liudo Truikio estetika (spalvų simbolika, ornamentika) įkvėpė tavo originalius kūrybinius sprendimus?

Įkvėpė spalvų paprastumas ir simbolika, naudojau ne per daug spalvų, daugiau kontrastų, kad būtų aiškesnė nuotaika ir idėja, kaip ir Truikio darbuose.

8. Kokius netikėtus vizualinius sprendimus priėmei, kad tavo scenovaizdis būtų šiuolaikiškas ir savitas?

Netikėtai pridėjau paprastas, rankomis iškirptas figūras ir minimalų foną, kad scenovaizdis būtų modernesnis ir neperkrautas.

9. Kaip tavo pradinė idėja evoliucionavo susidūrus su kūrybiniais iššūkiais?

Pradžioje norėjau labai sudėtingo scenovaizdžio, bet susidūręs su laiko ir medžiagų ribojimais ir eskizų pametimais ar darbo saulaužimais, supaprastinau idėją ir palikau tik pagrindinę mintį.

10. Kaip tavo sukurtas projektas komunikuoja su žiūrovu ir kokią nuotaiką jis sukuria vos pakilus scenos uždangai?

Projektas sukuria ramią, kiek vienišą nuotaiką ir leidžia žiūrovui iš karto suprasti pagrindinę emociją, kuri yra paprastumas ir žmogaus būsena erdvėje.

11. Įvertink savo darbą: kas pavyko geriausiai, o ką keistum turėdamas daugiau laiko ar kitokių išteklių?

Gerai pavyko idėjos perteikimas ir figūrų kūrimas, bet jei turėčiau daugiau laiko, patobulinčiau detales ir medžiagų kokybę, kad viskas atrodytų tvirčiau.

12. Kaip ši kūrybinė užduotis pakeitė tavo supratimą apie scenografo vaidmenį spektaklio kūrimo procese?

Supratau, kad scenografas yra labai svarbus, nes jis ne tik kuria foną, bet ir padeda perteikti istoriją, emocijas ir atmosferą.

# data[].attributes.body
Pasirinkau šį paveikslą, nes šviesa jo centre atrodo kaip koks pasaulis ir norėčiau įsigilinti kodėl Mikalojus šį kūrinį tapė.