# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
סוכנויות הידיעות

# data[].attributes.attachment_link.title
הוראות הפתיחה באש שונו דרמטית: התחקיר המלא נחשף

# data[].attributes.attachment_link.description
תחקיר הניו יורק טיימס חושף לראשונה את השינוי הדרמטי בכללי התקיפה מיד לאחר מתקפת הטרור: קצינים הורשו לאשר פגיעה במטרות תוך סיכון של עד 20 אזרחים

# data[].attributes.attachment_link.title
″מדינה שלא תשקיע היום ב-AI - תישאר הרחק מאחור בשדה הקרב”

# data[].attributes.attachment_link.description
כנס Defense-Tech בתל אביב הציג את עתיד הלחימה עם רובוטים מבוססי בינה מלאכותית וכלי נשק אוטונומיים פורצי דרך. בכירים וסטארטאפים ישראליים חשפו טכנולוגיות מתקדמות לשדה הקרב, כולל מערכות AI להתמודדות עם כטב”מים. המסר ברור: מי שלא יאמץ את החדשנות הזו, עשוי למצוא את עצמו מפסיד בלחימה של העתיד

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
העין השביעית

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
תכנים שנוצרו באמצעות בינה מלאכותית מדמים את המציאות "האמיתית" דרך וידיאו, אודיו ותמונות שנוצרו יש מאין, וזורעים לא פעם חשש שיכולותיה של הבינה המלאכותית עולות על יכולותיו של האדם ליצור מציאות. מציאות שמעולם לא התרחשה.

החרדה המשותפת מאובדן האמת בעידן של בינה מלאכותית יוצרת, עלתה ביתר שאת במהלך מלחמת חרבות ברזל, כשהיכולת לאשש תיעוד של חטיפת אזרחים ישראלים, מבצעי לחימה מורכבים, או הפצצות בשטח אויב, הפכו בפני עצמם לסוג של לחימה פסיכולוגית ללא מקור.

הפחד שלעולם כבר לא נדע מה "באמת קרה" ומה לא, הפך לבעיה בפני עצמה. בפועל, מעט מאוד תכנים סינטטיים מבוססי בינה מלאכותית יוצרת הופצו במהלך המלחמה, ואלו שהופצו, בין אם על-ידי ישראל או כוחות אויבים, היו בבירור מזויפים.

למעשה, תכנים רבים שהוצגו כסינטטיים התבררו כתכנים אמיתיים, תיעוד בידי אדם ולא מכונה, אלא שלא ממהלך הלחימה הנוכחית כי אם מהעבר. מספיק להיזכר באותה תמונה של חייל עם שלוש ידיים שהפכה ויראלית בשבועות הראשונים ללחימה כדי להיזכר במרחק שעוד יש לטכנולוגיית הבינה המלאכותית לעבור עד שתהיה משכנעת מספיק.

סרטון העדות הסינטטי של יאיר נתניהו, שהופץ ע"י "פורום חיים" של משפחות החטופים, מתאים למוקד הדיון על עדות מצולמת בזמן מלחמה. הסרטון מדמה באמצעות בינה מלאכותית את בנו של ראש הממשלה, קורא להוריו לשחררו ממנהרות החמאס. מיותר לציין שהסרטון הסינטטי אינו אמיתי, ובכל זאת ראוי להתעכב על ההקשר בו פורסם.

יוצרי הסרטון, אלו שהזינו את הבקשה לייצר את הסרטון לטכנולוגיית בינה מלאכותית יוצרת, בחרו לציין בבירור "התוכן נוצר באמצעות AI". גם ללא תיוג זה, ברור לכולנו כי יאיר נתניהו לא לכוד כרגע במנהרה בעזה בשבי החמאס. כלומר, הסרטון עצמו הופץ במטרה לעורר שיח חברתי דרך תוכן מטלטל, אך לא במטרה ליצור מראית עין של אמת או מציאות מתועדת.

הסרטון, מהרגע הראשון, הופץ בבירור כבדיה. הדבר לא גורע מהאפקט המטלטל של התוכן, אך החשש שיהיו מי מהצופים שיתפסו את התוכן כאמיתי, נמוך עד לא קיים.

ובכל זאת, הסרטון מגלם את ערעור העדות הויזואלית של המלחמה. הסטטוס הפומבי של נתניהו הבן, והידיעה שמדובר בתוכן סינטטי, מציפים ומדגישים את מעמדו של התיעוד המצולם ואת הצורך החברתי העמוק ביכולת משותפת לתעד ולזכור את המלחמה.

תמונות מלחמה שנצרבו בזיכרון הקולקטיבי הפכו לא פעם בפני עצמן לנרטיב דרכו אנו זוכרים את המלחמה במשותף. תמונת דגל הדיו המאולתר שהונף אחרי כיבוש אום רשרש, או תמונת הצנחנים בכותל המערבי עם סיום מלחמת ששת הימים, נחקקו בזיכרון המשותף כתמונות ניצחון אייקוניות סביבן אנו מתכנסים שוב ושוב כאומה.

ממש לפני שנה התרגשנו כולנו גם מהסרטונים המתעדים את שחרור החטופים והחטופות. התרגשנו יחד לא רק מהמעמד המשמח וחזרתם של החטופים לחיק המדינה, אלא גם מפני שבדיוק תמונות כאלה הן שמאפשרות לנו להזכיר לעצמנו מי אנחנו, מאיפה באנו ולאן אנו הולכים.

מלחמת חרבות ברזל, לצערנו, עוד לא נגמרה. את תמונת הסיום האייקונית עוד לא קיבלנו, ואולי גם לא נקבל בעידן הבינה המלאכותית. היעדר האפשרות הזו, או ליתר דיוק ערעורה של העדות הויזואלית של המלחמה, מייצג בצורה כמעט מושלמת את היעדר העוגן החברתי המשותף בתקופתנו.

הקיטוב והערעור החברתי שהתגלע בעשור האחרון סביב פלטפורמות מדיה באינטרנט, תרבות הבוטים והאלגוריתמים האוצרים עבורנו את תיבות התהודה הוירטואליות שלנו, דרים בכפיפה אחת עם סרטון השבי המפוברק של נתניהו הבן.

אנחנו לא מפחדים מהאפשרות שהסרטון הוא אמיתי. הוא בבירור לא. אנחנו בהחלט מפחדים מאותם סרטונים שלא יהיו ברורים באותה צורה. בהינתן שהבינה המלאכותית היוצרת פה להישאר, ויותר מזה, להשתפר, נצטרך להחליף את הפחד ממנה בתושייה.

אובדן האמונה שנצליח לזהות את המציאות כשנראה אותה, לצד הקיטוב הפוליטי העמוק שזוכה לדחיפה מצד ענקיות הטכנולוגיה והפוליטיקאים עצמם, ממחישים את אחד הפרוייקטים הגדולים הנדרשים בתקופה זו: מציאת דרכים לשקם את השיח המשותף והאמונה בעליונותה של הלכידות החברתית במציאות משותפת שאינה תלויה בבינה מלאכותית.
ד"ר איה ידלין היא מרצה בכירה בבית הספר לתקשורת אוניברסיטת בר אילן

איה ידלין

ד"ר איה ידלין היא מרצה בכירה בבית הספר לתקשורת אוניברסיטת בר אילן

נושאים קשורים

# data[].attributes.attachment_link.title
סרטון הבינה המלאכותית המדמה את יאיר נתניהו בשבי החמאס מגלם את ערעור העדות הויזואלית של המלחמה

# data[].attributes.attachment_link.description
סרטון הבינה המלאכותית המדמה את יאיר נתניהו בשבי החמאס מגלם את ערעור העדות הויזואלית של המלחמה

# data[].attributes.headline
חכמת ההמונים, ניו מדיה

# data[].attributes.body
חכמת ההמונים, ניו מדיה

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ליאור באקאלו

# data[].attributes.attachment_link.title
N12 - חושבים שהרחוב שלכם הוא הכי טוב בישראל? המדינה רוצה לדעת...

# data[].attributes.attachment_link.description
מיזם חדש של מנהל התכנון מבקש מהציבור הישראלי לסמן את הרחובות האהובים עליהם - ולהסביר למה • המטרה: לרתום את חוכמת ההמונים כדי לזהות מה הופך רחוב למוצלח • המידע שייאסף ינותח לצורך תכנון רחובות העתיד של ישראל

# data[].attributes.body
https://www.kikar.co.il/world-news/smkz78

# data[].attributes.attachment_link.title
אוסטרליה מתכננת לאסור על ילדים מתחת לגיל 16 להשתמש ברשתות חברתיות

# data[].attributes.attachment_link.description
יוזמה חדשנית שואפת להגן על הדור הצעיר מפני השפעות המזיקות של המסכים. דו”ח קודם הראה כי החשיפה לרשתות גורמת לנזקים נפשיים קשים בקרב ילדים ובני נוער

# data[].attributes.body
https://www.kikar.co.il/technology-news/us-court-approves-tiktok-ban

# data[].attributes.attachment_link.title
טיקטוק מפסידה בקרב: האם האפליקציה האהובה תוצא מחוץ לחוק?

# data[].attributes.attachment_link.description
טיקטוק מפסידה בקרב על חייה: הסנאט האמריקאי אישר את הצעת החוק אשר מחייבת את חברת האם ByteDance הסינית למכור בתוך שנה את טיקטוק או לוותר על הבעלות עליה. במידה ולא תעשה זאת, השימוש בטיקטוק יאסר בגבולות ארה”ב

# data[].attributes.headline
תקשורת - הון - שלטון

# data[].attributes.body
תקשורת - הון - שלטון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
העין השביעית

# data[].attributes.attachment_link.title
המיליארדר מאחורי בלוף המיזוג שהציל את טראמפ: ג’פרי יאס, הבעלים של טיקטוק

# data[].attributes.attachment_link.description
חשיפה: מאחורי המיזוג עם הרשת החברתית הכושלת של דונלד טראמפ עומד המולטי-מיליארדר הקיצוני ג’פרי יאס • יאס, מהמממנים של פורום קהלת, מעניק מרחב תמרון פיננסי לנשיא שחויב בתשלום מאות מיליוני דולרים אחרי שהורשע בהונאת ענק • טראמפ מצידו התגייס כדי לעצור מאמצי חקיקה נגד הרשת החברתית הסינית טיקטוק, שיאס הוא אחד מבעליה

# data[].attributes.headline
דיסטופיה טכנולוגית

# data[].attributes.subject
דיסטופיה טכנולוגית

# data[].attributes.body
https://www.israelhayom.co.il/viralai/article/16923821

# data[].attributes.attachment_link.title
″אתגר סופרמן” בטיקטוק מוביל למכת פציעות של ילדים | ישראל היום

# data[].attributes.attachment_link.description
בישראל, לפחות 19 ילדים ובני נוער נפצעו בעת השתתפות באתגר החדש, ונזקקו לטיפול רפואי. ברחבי אירופה נרשמו מאות פציעות נוספות, ומספר בני נוער נזקקו לניתוחים

# data[].attributes.body
https://mobile.mako.co.il/culture-articles/Article-720b4d403aa0391027.htm

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כלי התקשורת סיקרו בהרחבה את המתקפה הנרחבת על אוהדי מכבי תל אביב, שהוכו באכזריות בתום המשחק מול אייאקס באמסטרדם. אלא, שרובם סייגו את גודל האירוע: "תמונות לא מאומתות ברשתות מציגות את האוהדים נרדפים, לכאורה"

האלימות הקשה שהופעלה הלילה (בין חמישי לשישי) נגד אוהדי מכבי תל אביב ברחובות אמסטרדם הגיעה לראש הכותרות בכלי התקשורת בהולנד וברחבי העולם. באופן מקומם, חלק מהם סייגו את הדיווחים וכינו את הלינץ' כ"מריבות בין אוהדים" או כתבו כי הסרטונים הקשים מהלילה מציגים את האוהדים נרדפים ומותקפים "לכאורה".

בעיתון הפופולרי De volkskrant נכתב: "הפרות סדר באמסטרדם אחרי אייאקס-מכבי, נתניהו שולח מטוסים לאסוף אוהדים. מריבות פרצו אמש במרכז אמסטרדם לאחר המשחק. פוליטיקאים הולנדים וישראלים מגיבים בהלם. עדיין לא ברור מה קרה, המשטרה עדיין לא יודעת לומר מה גרם להפרות הסדר".

באתר החדשות NOS נכתב כי "תמונות לא מאומתות ברשתות החברתיות מציגות לכאורה את אוהדי מכבי נרדפים ומותקפים על ידי רעולי פנים". גם באתר של ערוץ החדשות at5 כינו את הפרעות כ"הפרות סדר", וכתבו: "לאחר המשחק בין אייאקס למועדון הישראלי, היו עימותים בין צעירים לאוהדי מכבי. במשטרה דיווחו על מספר קטטות".

בטלגרף סיקרו גם כן בהרחבה את הלינץ', והציבו בכותרת את השיחה בין ראש ממשלת הולנד דיק סכוף לבין ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. "סכוף גינה את ההתקפות הללו בלתי מקובלות לחלוטין" והבטיח לראש ממשלת ישראל כי "המבצעים יועמדו לדין".

מחוץ לאמסטרדם, אתרי החדשות התמקדו במשלחות החילוץ שישראל מתכננת לשלוח להולנד. "ישראל הודיעה כי תוציא משלחת חילוץ לאחר 'תקרית אלימה' נגד ישראלים באמסטרדם", נכתב ב-SKY, וברויטרס כתבו גם הם כי " ישראל תשלח מטוסים לאמסטרדם לאחר אלימות נגד אוהדי כדורגל ישראלים".

ב-BBC כתבו כי " משטרת הולנד עצרה 57 בני אדם במרכז אמסטרדם לאחר שפרצו עימותים, שעל פי הדיווחים היו מעורבים בהם צעירים מקומיים ואוהדי כדורגל ישראלים". בניו יורק טיימס כתבו: " התקפות אלימות באמסטרדם קשורות לאנטישמיות, ישראל שולחת מטוסים כדי להציל את אזרחיה".

כאמור, אוהדי מכבי ת"א הותקפו הלילה ברחובות אמסטרדם בסיום המשחק נגד אייאקס. לפי עדויות, עשרות מוסלמים חיכו לאוהדים הישראלים בכמה מוקדים בעיר והחלו לתקוף אותם. בסרטונים שהופצו ברשתות נראים אוהדים מוכים ואחרים נמלטים, וחלק מהאוהדים טוענים שאילצו אותם לצעוק "שחררו את פלסטין". משרד החוץ מעורב במתרחש ומנסה לסייע לאוהדים.

לאחר הערכת מצב, ראש הממשלה בנימין נתניהו הורה להוציא מטוסי חילוץ. בצה"ל נערכים להוציא משלחת, שתכלול צוותי רפואה, באופן מיידי. לפחות עשרה נפצעו ולפחות שלושה ישראלים עדיין מנותקי קשר.

# data[].attributes.attachment_link.title
הלינץ' בישראלים בראש הכותרות בהולנד: "קטטות בין אוהדים"

# data[].attributes.attachment_link.description
כלי התקשורת סיקרו בהרחבה את המתקפה הנרחבת על אוהדי מכבי תל אביב, שהוכו באכזריות בתום המשחק מול אייאקס באמסטרדם. אלא, שרובם סייגו את גודל האירוע: "תמונות לא מאומתות ברשתות מציגות את האוהדים נרדפים, לכאורה"

# data[].attributes.body
בינה מלאכותית וחופש הביטוי

# data[].attributes.attachment_link.title
″טייוואן? תמיד היתה חלק מסין”: הצנזורה והתעמולה בדיפסיק | כלכליסט

# data[].attributes.attachment_link.description
צ‘טבוט הבינה המלאכותית הסיני מטלטל את עולם הטכנולוגיה, אבל נראה מבדיקה ראשונית שהוא מותאם לקו התעמולה הרשמי של בייג‘ינג; כך למשל הוא מסרב לענות על שאלה ביחס לטבח טיין-אן-מן או מיהו בכלל נשיא סין שי ג’ינפינג; ”סימן אזהרה לכל ארגון מערבי”

# data[].attributes.body
כוחה של הצנזורה בעידן של תקשורת גלובלית

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אחד מתפקידיה הרבים של התקשורת הוא להעביר ידע לציבור אודות המציאות, ולסייע בגיבוש השקפות עולם בנושאים שונים. תפקיד זה מאפשר לה במידה רבה להשפיע על אופן החשיבה של ציבור רחב באמצעות הפרשנות שהיא מציעה לאירועים. אופן ההצגה של התרחשויות שונות בתקשורת מתווה עבור הקהל את הדרך המועדפת לפרשנות של המציאות.

אנשי התקשורת יכולים בקלות להציב את עצמם לצד המסורות המערביות הישנות ולטעון שהם בסך-הכל אוספים ומשדרים עובדות. בה בשעה, הם מוכנים להכיר בכך שהתיאוריה והמעשה אינם עולים תמיד בקנה אחד, ושייתכן שהאובייקטיביות והשקיפות "נגועות" בשל כל מיני אילוצי מערכת.

"שלטון העם, על ידי העם, למען העם", כך הגדיר אברהם לינקולן את הדמוקרטיה. איכותה של הדמוקרטיה עשויה להתבטא בהסכמה כללית של הנהלים הדמוקרטיים, שוויון זכויות אזרחי ופוליטי, מתן לגיטימציה לקולות הבוחרים, סובלנות פוליטית ועוד שלל הגדרות יפות, שבראשן עומד המושג 'זכויות האדם', שהינו מושג חדש יחסית בחשיבה האנושית. ראשיתו בהומניזם המודרני, המעמיד את הפרט במרכז החשיבה המדינית, ובתורות המדיניות של המאה ה-18, אשר ניסו להסביר ולהצדיק את מקורות כוחה של המדינה - ובעיקר את גבולותיה. במצב בו קיימת אי בהירות לגבי אפיון הדמוקרטיה וצידוקה, ישנה בעיה בהצגת הקשר בין זכויות הפרט לבין הדמוקרטיה.

ענייני המדינה מתנהלים באמצעות נציגים נבחרים, ומכך נשאלת השאלה האם מושג הדמוקרטיה כולל גם תפיסה מסוימת של החברה ושל האדם, תפיסה של שוויון ושל כבוד, או שמא הדמוקרטיה מצטמצמת בעיקרון של הכרעת רוב בתקופות שבין בחירות.

ביטחון לאומי במשטר דמוקרטי
בעיית ביטחון לאומי קיימת בכל מדינות העולם, אך במדינות דמוקרטיות ישנה בעיה גדולה יותר בשל ההתנגשות בין ערכי היסוד הדמוקרטיים לבין פעולות הנגזרות מהרצון לחיזוק הביטחון הלאומי. הגדרה צרה של המושג תכלול את כל הדרוש והחיוני להבטחת קיומה, הישרדותה והגנתה של המדינה. הגדרה יותר רחבה תכלול גם את יחסי החוץ של המדינה במכלול הפוליטי-ביטחוני.

מההגדרות, ראשית עולה, כי כל מדינה נדרשת לתהליך קביעת מדיניות ביטחון לאומי, וכן נובע, כי הצבא ככוח חוקי ומזוין של מדינה, הוא אחד הגורמים העיקריים בהשגת הביטחון הלאומי מן הכוח אל הפועל, צבא וביטחון לאומי שזורים זה בזה. ברם, הגם שצבא וביטחון לאומי בכל מדינה הם סוגיה ראשונית ומרכזית במימד הפיזי קיומי, במדינה דמוקרטית, היא גם סוגיה במימד החוקי, מוסרי וערכי שלה.

ביטחון לאומי ודמוקרטיה ניזונים מערכים שונים ומנוגדים. בדמוקרטיה הפרט או הקבוצה במרכז, ואילו הביטחון הלאומי מעמיד את המדינה במרכז. בכל מדינה דמוקרטית ישנה התנגשות בין הביטחון, שמעדיף להסתיר מידע, לבין התקשורת שתפקידה לשרת את האינטרסים הדמוקרטיים ולחשוף מידע. משטרים דמוקרטיים נוטים להתגנדר במיתוס של תקשורת חופשית, אך אפילו ב"חברות פתוחות" משרתת התקשורת, ביודעין או שלא, בעיקר את מנגנוני השליטה.

התנגשויות - המקרה הישראלי
מצבה הביטחוני של ישראל גורם לה לא אחת להתנגשות בין האינטרס החשוב של ביטחון המדינה ובין זכויות האדם. קיימת נטייה בציבור הישראלי ואצל רשויות השלטון להצדיק פגיעות בזכויות אדם בנימוקים ביטחוניים. בתחילת דרכה של מדינת ישראל היו לה שני הישגים: התרחבות טריטוריאלית והומוגניזציה אתנו-לאומית. משימותיה המיידיות היו להגדיל את האוכלוסייה תוך שמירה על הגבולות. הפלשתינים לא הפסיקו בניסיונות חדירה, מה שגרם לחיזוק הצבא בתודעת היישוב. הביטחון הלאומי והצבאיות מוקמו במרכז התודעה הקולקטיבית - דבר שסייע ביצירת סולידריות חברתית תוך הבניה והמחשה של היות ישראל חברה במצור.

ראיית המציאות הביטחונית של ישראל החלה מייד עם סיום מלחמת 1948. כאשר דנה הכנסת בחוק יסוד הביטחון, הוא דיבר על "שלום מזוין". את האשמה לכך נהג בן-גוריון להטיל על מדינות המזרח התיכון השרויות במתח מתמיד. בהדרגה נוצרה תפישה של המושג "ביטחון". את חוק היסוד, הסביר בן-גוריון, כי בישראל מערבבים שני מושגים שונים, צבא וביטחון, וכי צבא אינו ממצה את הביטחון.

בחלוף השנים הלכה הגדרת הביטחון של בן-גוריון והתרחבה, ובהתאמה הצטמצם התחום האזרחי. החברה הישראלית מתאפיינת במנטאליות של "ציבור לוחם" בעקבות המצב הביטחוני שהיא נמצאת בו כל העת. בעקבות המאבק שאפיין את הציבור בישראל עם קום המדינה ובשנותיה הראשונות, ובמקביל לתחושה של סכנה קיומיות מתמדת ויומיומית, נוצר אתוס לאומי של "הביטחון מעל לכל" ולמענו יש לרתום את כל המשאבים והאמצעים.

מדינת ישראל מנוסה במספר מלחמות לא קטן מאז הקמתה וכתוצאה מכך הפכה סוגיית הביטחון הלאומי לתחום מרכזי בחברה הישראלית. לאחר התבוסה הקשה במלחמת יום הכיפורים החל להיסדק האתוס הלאומי הביטחוני והחלו לצוץ אתוסים חלופיים שכרסמו באתוסים ההגמונים. ריבוי הידיעות על מחדלים בצה"ל הגביר את אי האמון בו (בעיקר לאחר מלחמת לבנון הראשונה) והחלה צמיחתו של העידן הפוסט הגמוני שיצר שתי זהויות נפרדות המתקיימות זו לצד זו: זהות המתנגדת למתן פתרונות לבעיות מדיניות על ידי מהלכים צבאיים. וזהות הדוגלת בהחזרת הצבא למרכז ושימוש באלימות מאורגנת למטרות מדיניות. החל משנת 2001, מאז אינתיפאדת אל אקצה, שוב התחזק האתוס הלאומי ש"הביטחון מעל לכל", נוצרה בועה שנתנה לצה"ל את הכבוד שהתנפץ לו בעקבות מלחמת לבנון הראשונה.

חופש המידע - עד לנושאי ביטחון
מסגרות תיאורטיות שונות טוענות כי קיומן של בעיות ביטחון במדינה משפיע על מידת הגיוס של התקשורת לצורך תמיכה וביסוס מדיניות הממסד הפוליטי, וכתוצאה מכך הסוגיות המוצגות בתקשורת כמעט ולא חורגות מגבולות השיח של האליטות הפוליטיות. טענות אלה נכונות לכלל המדינות הסובלות מבעיות ביטחון, ובייחוד לישראל בה בעיות ביטחון תופסות מקום מרכזי בצורה שיטתית מאז קום המדינה. בישראל, כתוצאה מצירופם של מספר גורמים - ביניהם הצנזורה הצבאית, הסכם ועדת העורכים, חקיקה המגבילה את חופש הביטוי של העיתונות בנושאי ביטחון לאומי, התקשורת מגלה צייתנות לממסד.

לרוב, התקשורת הישראלית אינה מבקרת את הממסד הפוליטי או הביטחוני בנושאים גורליים הקשורים לביטחון לאומי, כדוגמת מדיניות גרעינית, פיתוח אמצעי לחימה מתוחכמים או סדרי עדיפויות בתכנון מדיניות הביטחון. אי הביקורת נובע מכך שפרסום מידע היכול לזעזע את האליטה השלטת בנושאי ביטחון לאומי ייחשב כפגיעה באינטרסים לאומיים, ויפגע הן בכתב המפרסם והן באמצעי התקשורת שנתן במה לפרסום זה.

גם במדינות דמוקרטיות, בעת משברים המשפיעים על הביטחון הלאומי, התקשורת אינה מציגה עמדות הסותרות או מבקרות את מדיניות הממשלה. השלטון בישראל מנסה לשמור על השליטה במידע, מפעיל על העיתונות בישראל לחצים ומתערב בפעולתה, ובייחוד בעיתות של בעיות ביטחון קשות. אולם, דווקא בתקופות של בעיות ביטחון - הצגה חד גונית או חד משמעית של המציאות, מונעת מהציבור הרחב את האפשרות לחידוד כושר ההתמודדות עם המציאות המורכבת. כאשר בעיות הביטחון גורמות לתקשורת לתאר את האירועים על פי הגישה של שחור לבן, הציבור לא נחשף לאפשרויות אחרות לפתרון המשברים, ונמנע מרכישת ידע וכלים נוספים להתמודדות עם התהליכים והאירועים המתרחשים.

אמצעי התקשורת נחשבים לבלתי תלויים בשלטון ונהנים מחופש ביטוי רחב בכל נושא, מלבד בנושא הביטחון. המצב הביטחוני בו נתונה מדינת ישראל משך שנים רבות, בעקבות מלחמות ופעולות טרור, גרם להטלת חיסיון על סיקור התקשורת בנושאים הקשורים לביטחון המדינה. בישראל מופעלת צנזורה צבאית שמבוססת על תקנות ההגנה של ממשלת המנדט וההסכם בין צה"ל וועדת העורכים. תרבות הביטחון שמאפיינת את החברה הישראלית נוצרה מאחר שנושא הביטחון נתפש כבעל מקום מרכזי בתודעה הלאומית. ניתן להגדיר את ישראל כ"חברה מגויסת", שבה לא רק אנשי הצבא אלא הציבור בכלל מוכן להתגייס למען מטרה שהשלטון מגדיר כאינטרס לאומי.

שינוי בהשפעת העיתונות הבינ-לאומית
ישראל היא המדינה הדמוקרטית היחידה בעולם שיש בה צנזורה. בתחום הצבאי יש לשלטון אפשרות להתערב במישרין במה שמתפרסם. באמצעותה יכולים שלטונות הצבא והדרג המדיני למנוע פרסום ולעכבו, או לשנותו ולעוותו כליל. הצנזורה מתבצעת באמצעות חוקים, צווים ותקנות, וגם באמצעות צנזורה עצמית (מרצון) שעורכים כלי התקשורת לעצמם. הצנזורה מרצון מבוססת על הסכם בין ועדת העורכים והצנזור הראשי של צה"ל, הקובע שתמורת הקפאתם של חוקי הצנזורה יגישו העיתונים המיוצגים בועדת העורכים לצנזורה כל ידיעה העוסקת בענייני צבא וביטחון.

ההסכם עבר שינויים ותוקן לאחרונה בשנת 1989, בעקבות טיפול הצנזורה בפרשת צאלים פרשו עיתון 'הארץ' ו'בוקר טוב' וההסכם קרס. במאי 1996 נחתם הסכם צנזורה חדש שגובש ביוזמת היועץ המשפטי לממשלה והצנזור הצבאי הראשי. הסכם זה מגביל את הצנזורה הצבאית ומאפשר לפסול רק מידע ביטחוני שפרסומו עלול בוודאות קרובה לגרום לפגיעה ממשית בביטחון המדינה.

פגיעה מפורסמת בחופש העיתונות היתה כאשר עיתון חדשות נסגר על ידי הצנזור לארבעה ימים. היה זה בשנת 1984, אוטובוס של קו 300 נחטף על ידי ארבעה טרוריסטים בכביש החוף ועשה דרכו לרצועת עזה, שם עצרו אותו והקיפו אותו, שניים מהמחבלים נהרגו והשניים האחרים ירדו מהאוטובוס - צלמים ועיתונאים ראו אותם.

זמן קצר לאחר מכן, פרסם דובר צה"ל כי ארבעת המחבלים נהרגו בזמן השתלטות צה"ל על האוטובוס. העיתונאים שנכחו במקום רצו לפרסם את האמת, אך היא צונזרה. שר הביטחון ביקש מעורכי עיתונים, שהיו חברים בהסכם ועדת העורכים, לא לפרסם זאת, אך עיתון חדשות, שלא היה חבר בוועדה, קיבל טלפון מדובר צה"ל, שביקש ממנו שלא לפרסם את הידיעה. העיתון בחר לפרסם בכל זאת, בעקבות זאת הוקמה ועדת בדיקה בצה"ל והצנזור סגר את העיתון.

הציבור בישראל אינו מתמרמר ואינו מבקר את הצנזורה בגלל אמונתו ש"חופש העיתונות פוגע בביטחון המדינה". אמונה זו היא האתוס המכונן והמשמר של הצנזורה הביטחונית בישראל, והיא ההסבר לכך שהצנזורה פועלת ושורדת בדמוקרטיה שלנו מאז קום המדינה. יחד עם זאת, בשנים האחרונות חל שינוי בהתייחסות התקשורת לנושאים הקשורים בביטחון המדינה. שינוי זה נוצר כתוצאה מחשיפת החברה בישראל לתקשורת הבין לאומית, שהפכה את המידע לזמין הן לישראלים והן לאזרחי מדינות אחרות.

אם בעבר ניתן היה למנוע פרסום מידע באמצעי התקשורת, בעיקר מסיבות ביטחוניות בעזרת הצנזור, הרי שקיומם של אמצעי תקשורת גלובליים, שאינם מתחשבים בחוקים מקומיים ואינם נתונים לסמכות הפיקוח של השלטון הישראלי בכל הקשור לצנזורה ביטחונית, מחייבים מציאת פשרה בין ההשפעות הגלובליות והמאפיינים הביטחוניים של ישראל. המציאות התקשורתית החדשה, בה המידע זורם לכל עבר, גרמה גם לשינוי ביחסים שבין התקשורת ומערכת הביטחון.

# data[].attributes.attachment_link.title
כוחה של הצנזורה בעידן של תקשורת גלובלית * מאמר - בחדרי חרדים

# data[].attributes.attachment_link.description
הדמוקרטיה והצורך לשמור על ביטחון האזרח התנגשו מאז ומעולם זה בזו * בולט הדבר שבעתיים במקרה של חופש המידע התקשורתי, הנתון למרותה של הצנזורה * מדוע נסגר עיתון 'חדשות'? * האם השפעת הצנזורה מונעת מהציבור הרחב מידע חיוני עבורו? * וכיצד משפיעה הגלובליזציה על חופש העיתונות בימינו?