# data[].attributes.headline
Юзеф Пілсудський 

# data[].attributes.subject
Юзеф Пілсудський 

# data[].attributes.body
5 грудня 1867 р. - 12 травня 1935 р.

# data[].attributes.body
Юзеф Пілсудський (1867–1935) – польський військовий та політичний діяч, маршал Польщі, який відіграв ключову роль у відновленні незалежності Польщі у 1918 році.

# data[].attributes.body
Юзеф Клеменс Пілсудський народився 5 грудня 1867 року в селі Зулов (Зулаве́к), що на той час входило до складу Російської імперії (тепер територія Литви). Він походив із родини збіднілої польської шляхти, яка мала сильні патріотичні традиції.

Його батько, Юзеф Вінцент Пілсудський, брав участь у польському Січневому повстанні 1863 року проти Російської імперії, після чого сім’я зазнала переслідувань та втратила більшу частину своїх маєтків. Мати, Марія Пілсудська (з дому Білецька), була високоосвіченою жінкою та виховувала дітей у дусі патріотизму, розповідаючи їм про героїчну боротьбу Польщі за незалежність.

Юзеф зростав у багатодітній сім’ї (всього було 12 дітей). Він з ранніх років був оточений атмосферою ненависті до російського панування, що значною мірою вплинуло на його майбутні погляди.

Дитячі роки, проведені в атмосфері польського національного спротиву, патріотичного виховання матері та переслідувань царською владою, сформували Пілсудського як затятого борця за незалежність Польщі. Уже в молодості він зрозумів, що єдиний шлях до свободи — це збройна боротьба.

# data[].attributes.body
Початкову освіту здобув удома, а потім вступив до російської гімназії у Вільно (нині Вільнюс, Литва). Навчання велося російською мовою, польська та інші національні прояви суворо заборонялися, що викликало у Юзефа внутрішній протест.

Він проявляв здібності до гуманітарних наук, особливо історії та літератури, але мав складний характер, часто сперечався з учителями. У гімназії познайомився з соціалістичними ідеями та польським національним рухом, що згодом визначило його революційну діяльність.

Після повернення із заслання в 1892 році Пілсудський повністю присвятив себе політичній боротьбі, зокрема соціалістичному та незалежницькому руху. Не маючи змоги завершити формальну освіту, він займався самоосвітою, вивчаючи:

Військову стратегію та тактику (особливо праці Наполеона та Клаузевіца).

Європейську політику та історію Польщі.

Соціалістичні ідеї, що привели його до участі в Польській соціалістичній партії.

Він вважав, що головне – не диплом, а дія, тому замість академічної кар'єри обрав шлях революціонера та політика.

Юзеф Пілсудський не здобув вищої освіти, але його самоосвіта, гімназійні знання та досвід заслання сформували його як політичного лідера. Його навчання було більше практичним: у боротьбі, книгах і реальних подіях, що визначило його майбутню роль у відродженні Польщі.

# data[].attributes.headline
Перші конфлікти з владою

# data[].attributes.subject
Перші конфлікти з владою

# data[].attributes.body
У 1885 році вступив до Харківського університету, але через участь у студентських протестах проти російського царського режиму був відрахований. У 1887 році разом із братом Броніславом його звинуватили у змові з метою вбивства царя Олександра III. Хоча його роль у цій справі була мінімальною, Юзефа заслали на п’ять років до Сибіру, що стало його першою серйозною сутичкою з російською владою.

# data[].attributes.headline
Терористична діяльність

# data[].attributes.subject
Терористична діяльність

# data[].attributes.body
Після повернення із заслання був організатором бойової школи у Кракові.

За рапортами начальника Варшавського охоронного відділення (таємної поліції Росії) П. Заварзіна, школа масово готувала вбивць та грабіжників. На початку 1900-х мешкав у Львові, Лондоні та Токіо, де намагався встановити контакти з японською розвідкою. Під час революції 1905—1907 років у Російській імперії керував бойовими групами, що займались підготовкою і проведенням терористичних акцій

У 1906 виступив одним з ініціаторів створення ППС-революційної фракції. У 1908 році Пілсудський заснував у Галичині Союз активної боротьби, який у 1910 створив у Львові легальну воєнізовану організацію «Стрілецьку спілку».

# data[].attributes.attachment_caption
Юзеф Пілсудський (ліворуч) та Симон Путлюра (праворуч)

# data[].attributes.headline
Роки Першої світової війни

# data[].attributes.subject
Роки Першої світової війни

# data[].attributes.body
У роки Першої світової війни років Пілсудський командував бригадою, сформованою з поляків, яка у складі австрійської армії воювала на Східному фронті. У липні 1917 року внаслідок конфлікту з німецькою окупаційною владою (відмовився присягнути німецькому кайзеру) був заарештований і ув'язнений в тюрмі у Марієнбурзі

У квітні 1919 року перекинув на український фронт армію генерала Юзефа Галлера, яка призначалась Антантою винятково для ведення воєнних дій проти більшовиків. Поставши перед загрозою широкомасштабної війни з РСФРР, Пілсудський, з метою сформування спільного антибільшовицького фронту, підтримував Симона Петлюру в боротьбі проти Радянської Росії. Уклав Варшавський договір 1920. У квітні 1920 року Пілсудський став першим маршалом Польщі. Вів польсько-радянську війну 1920 року і уклав Ризький мирний договір 1921 року.

# data[].attributes.attachment_caption
Юзеф Пілсудський (ліворуч) та Симон Петлюра (праворуч)

# data[].attributes.headline
Зовнішня політика та зрада

# data[].attributes.subject
Зовнішня політика та зрада

# data[].attributes.body
У 1919 році Пілсудський уклав таємний договір з Леніним, забезпечивши більшовикам негласну допомогу у розгромі УНР і Денікіна. За свідченням генерала Тадеуша Кутшеби, восени 1919 року радянська місія на чолі з Юліушем Мархлєвським встановила контакт із Пілсудським, який через капітана Бернера 21 листопада передав Леніну пропозицію припинення бойових дій, розмежування військ та нейтральну зону. Ленін погодився, що дозволило більшовикам спочатку розгромити українські, а потім білогвардійські війська.

У 1920 році, використавши ситуацію, Пілсудський змусив місію УНР у Варшаві підписати союз, але водночас обмежив її армію до трьох дивізій. Польща прагнула встановити контроль над Правобережною Україною, зводячи УНР до залежного сателіта. Проте похід на Київ провалився, і в 1921 році Москва та Варшава уклали мир, поділивши Україну та Білорусь.

У міжвоєнний період Пілсудський орієнтувався на співпрацю з Великою Британією та порозуміння з Німеччиною, головним противником вважаючи СРСР.

У міжнародній політиці Пілсудському вдалося досягти відносної нормалізації відносин з Радянським Союзом (Пакт про ненапад від 25 липня 1932 року), але при цьому він вважав ненадійною таку угоду і шукав опори у західних союзників (Франції та Великої Британії) і в сусідів — Румунії та Угорщини.

# data[].attributes.headline
Державний переворот та внутрішня політика

# data[].attributes.subject
Державний переворот та внутрішня політика

# data[].attributes.body
12 травня 1926 року за допомогою військових здійснив державний переворот, домігся відставки президента Войцеховського і прем'єра уряду В. Вітоса. 31 травня Національні збори (сейм і сенат) обрали Пілсудського президентом, але він відмовився від цієї посади (згодом президентом став І. Мосціцький). З 1926 року був Головним інспектором Збройних сил Польщі, що давало йому всю повноту влади над армією. Встановив режим «санації», внаслідок чого розпочалося політична і господарська стабілізація, уніфікація органів влади. У 1926—1928 роках і з 1930 року — прем'єр-міністр Польщі.

# data[].attributes.headline
Юзеф - японський агент?

# data[].attributes.subject
Юзеф - японський агент?

# data[].attributes.body
Дослідники стверджують, що Пілсудський став агентом японської розвідки заради грошового утримання. Спецоперація з його вербування отримала назву «Вечір». 20 березня 1904 року представник Пілсудського Йодко-Наркевич і японський посланник у Лондоні Тадасу Хаяші уклали договір про співпрацю у воєнній сфері. Польські соціалісти зобов’язувалися постачати розвіддані в обмін на щомісячну плату 90 фунтів стерлінгів. 22 квітня 1904 року японці поставили Пілсудському низку завдань, а за три дні погодили фінансування в розмірі 10 000 фунтів. 21 травня 1904 року у Відні Пілсудський зустрівся з військовим аташе Японії Таро Уцуномією. Загалом за 1904—1905 роки він отримав від японців понад 33 000 фунтів стерлінгів.

Після закінчення російсько-японської війни Пілсудський знайшов нових спонсорів. 29 вересня 1906 року у Пшемислі він зустрівся з австрійським полковником Францом Каником і запропонував шпигунські послуги проти Росії в обмін на підтримку у створенні складів зброї, військових тренувань та нелегального переходу кордону. У листопаді 1908 року він особисто брав участь у пограбуванні поштового поїзда біля Бездан, де було захоплено 200 000 рублів.

Влітку 1908 року Пілсудський встановив агентурні зв’язки з майором австрійського штабу Густавом Ішковським, а в 1910 році отримав дозвіл на створення організації «Союз стрільців». У 1916 році Німеччина та Австро-Угорщина проголосили незалежність Польщі, а Пілсудський організував легіон, що воював на боці Німеччини.

# data[].attributes.headline
Висновок та ставлення до особистості

# data[].attributes.subject
Висновок та ставлення до особистості

# data[].attributes.body
Ставлення до Юзефа Пілсудського залишається неоднозначним. Для польської історіографії він – національний герой, творець незалежної Польщі, стратег і політик, який прагнув зміцнити державність. Його роль у польсько-українських відносинах та співпраця з іноземними розвідками викликають суперечливі оцінки.

З одного боку, він використовував будь-які методи для досягнення цілей, виправдовуючи їх інтересами Польщі. З іншого – його політика часто йшла врозріз із прагненнями інших народів, зокрема українців. Його співпраця з Японією, Австро-Угорщиною та Німеччиною ставить питання про мотиви та моральність його дій.

# data[].attributes.attachment_caption
Автор не відомий

# data[].attributes.headline
Портрет Юзефа Пілсудського

# data[].attributes.subject
Портрет Юзефа Пілсудського