# data[].attributes.attachment_caption
LA TEORIA PSICOANALÍTICA (SEXUALITAT I PROGENITORS)

# data[].attributes.body
Freud establia una estructura de la personalitat segons la teoria dels instints. Distingia tres estadis diferents dins la teoria de la personalitat: l'inconscient, el preconscient i el conscient.
- Inconscient: no hi ha control (teoria dels somnis)
- Preconscient: a punt d'entrar al conscient, punt mitg.
- Conscient: analitza la realitat.

Fa servir l'explicació de l'allò, el jo i el superjo. Aquests tres es trobarien en la balança equilibrada situats d'aquesta manera: el jo al mitj de la balança representant la realitat, l'allò a un costat representant la primitiva i el superjo a l'altre costat representant la moral. Dins d'aquesta balança es tenen presents els termes de repressió, raonament i negació.

La base psicoanalítica de Freud per desenvolupar la seva Teoria de la Sexualitat era tenir una concepció àmplia de la sexualitat (no és només una cosa física), creu que la sexualitat és fonamental per desenvolupar la personalitat, atribueix vida sexual des dels primers dies als infants. També creu que si totes aquestes fases (en especial fase fálica) no es superen amb èxit, els nostres conflictes tindran una base d’origen sexual. El cervell és molt important ja que la sexualitat és una construcció psíquica.

La teoria de Freud identifica als progenitors del mateix sexe, per tant segueix un modelatge. La seva teoria està més enfocada en la part biològica. Per tant els neofreudians si que aporten factors socials.

Fase oral (0-2 anys)→  El plaer es localitza a la boca i predominen les necessitats orals (mamar, veure, menjar). Es creen les primeres relacions afectives. La seva pulsió de vida és l’autoconservació i la supervivència. Centre d’exploració. Desig de nova experiència sexual: independència sexual.

Fase anal (2-3 anys)→ La libido s’organitza al voltant de la zona erógena anal. S’inicia el control d'esfínters i una lluita per l’autonomia.

Fase fálica (3-5 anys)→ Curiositat pel propi cos i per la diferència de sexe. Complex d’Edip: desig eròtic per la mare i pare com a rival. Complex d’Electra: desig eròtic pel pare i mare com a rival. Complex de castració (nen: por a que li tallin el penis. Nena: Inferioritat per no tenir penis, negació i compensació apropant-se al pare.) Fase crítica per formar el Superjo.

Fase de latència (6-11 anys)→ L’interès sexual disminueix.

Fase genital→ Es donen canvis hormonals que marquen el final del desenvolupament

sexual. La libido passa de centrar-se en els pares a dirigir-se cap d’altres.

* La fase fálica és la més important perquè es en la que comencem a crear la nostra identitat de orientació i gènere (Complex d’Edip: desig eròtic per la mare i pare com a rival. Complex d’Electra: desig eròtic pel pare i mare com a rival. Complex de castració: el  nen té por a que li tallin el penis i la nena sent inferioritat per no tenir penis, cosa que provoca negació i es compensa apropant-se al pare). Per tant, si no la superem  ho anirem arrossegant tota la nostra vida. També és important pel desenvolupament moral del superjo que tenim les persones del que està bé i no està bé, d’aquí  també surt el tabú de l’incest, superar aquesta etapa fa que nosaltres creem aquesta base moral en contra de l’incest.

Biografia de Freud, obres i altres curiositats:
https://www.buscabiografias.com/biografia/verDetalle/2693/Sigmund%20Freud

# data[].attributes.body
La Teoria Ecològica dels Sistemes d'Urie Bronfenbrenner consisteix en un enfocament ambiental sobre el desenvolupament de l'individu a través dels diferents ambients en què es desenvolupa i que influeixen en el canvi i el desenvolupament cognitiu, moral i relacional.

De menor a més globalitat, Urie Bronfenbrenner nomena quatre sistemes que envolten el nucli primari entès com el mateix individu. Els sistemes són els següents:

1. Microsistema

Constitueix el nivell més immediat o proper en què es desenvolupa lindividu. Els escenaris englobats en aquest sistema són la família, els pares o l'escola.

2. Mesosistema

Inclou la interrelació de dos o més entorns on la persona participa de manera activa. També es pot entendre com la vinculació entre microsistemes. Exemples clars poden ser la relació entre la família i lescola, o entre la família i els amics.

3. Exosistema

Es refereix a les forces que influeixen al que passa als microsistemes. En aquest cas, l'individu no és entès com a subjecte actiu. El conformen, per exemple, la naturalesa del treball dels progenitors, relacions que manté un professor amb la resta del claustre, etc.

4. Macrosistema

Referit a les condicions socials, culturals i estructurals que determinen a cada cultura els trets generals de les institucions, els contextos, etc. en què es desenvolupa la persona i els individus de la seva societat. El constitueixen els valors propis duna cultura, costums, etc.

A aquests àmbits espacials cal afegir-hi el cronosistema, que introdueix la dimensió temporal a l'esquema. S'hi inclou l'evolució cultural i les condicions de vida de l'entorn.

# data[].attributes.body
La seva teoria es basa en la participació proactiva dels menors amb l'entorn que els envolta. Afirma que el desenvolupament cognitiu es fruit d'un procés col·laboratiu amb el context social. Ell sostenia que els infants adquireixen noves i millors habilitats en el procés lògic en un model de vida rutinari i familiar.
Els adults en aquest cas el seu paper es recolzar, aconsellar i organitzar el seu aprenentatge des d'un punt de vista aliè.

# data[].attributes.body
Erik Erikson(1902-1994) va ser deixeble de Freud, es va psicoanalitzar amb la filla d’aquest, Anna Freud, i posteriorment es va dedicar a la psicoanàlisi infantil, a l’ensenyament i a la investigació.

Algunes de les diferències més notables respecte a les teories freudianes son:
-Afirma que el desenvolupament psicosocial té lloc al llarg de tota la vida i no únicament en la primera part d’aquesta, com postulava Freud. De fet, tres de les etapes que planteja transcorren en la vida adulta de l'ésser humà.

-A diferencia de Freud, Erikson també considera que les etapes del desenvolupament psicosocial no se centren en una part del cos (oral, anal, fàl·lica…), tal com vam veure al nucli Formatiu 3, sino en la relació que la persona estableix amb l’entorn.

-Una tercera diferencia destacable entre la teoría psicosocial i la teoría freudiana es troba en la importancia que Erikson atorga als elements socials.

Aquestes diferències determinen la configuració dels elements bàsics de la teoria psicosocial d’Erikson, com ara la psicologia del jo i les etapes de desenvolupament psicosocial.

Erik Erikson parla de vuit etapes en el desenvolupament psicosocial de l'ésser humà, que tenen lloc al llarg de tota la vida. A cadascuna d’aquestes fases s’ha de superar una crisi del desenvolupament o conflicte central que es pot resoldre de diferents maneres al llarg d’un continu.

Les 8 etapes són:

1. Confiança enfront de desconfiança (fins a 1 any d’edat)

2. Autonomia enfront de vergonya i dubte (1-3 anys)

3. Iniciativa enfront de culpa (3-6 anys)

4. Laboriositat enfront d’inferioritat (7-11 anys)

5. Identitat enfront de confusió (adolescència)

6. Intimitat d’aïllament (principi de l’edat adulta)

7. Generativitat enfront d’estancament (al voltant dels 40 anys)

8. Integritat del jo enfront de desesperació (cap al final de la vida)

# data[].attributes.body
La teoria de l'esquema de gènere tracta d'una teoria cognitiva que preten explicar com els individus adopten un gènere a la societat i com les característiques associades socialment a cada sexe es mantenen i transmeten a altres membres d'una mateixa cultura.

-> Autopercepció per avaluar conductes externes i interpretar el món i a mesura que es creix van apropant la seva conducta a aquests esquemes.

# data[].attributes.body
TEORIA DEL DESENVOLUPAMENT MORAL
Kohlberg (així com Piaget) pensa que el desenvolupament moral passava per tres nivells: pre-convencional, convencional i post-convencional. Cadascun dels quals estan dividits en dos estadis:
* Nivell pre-convencional (fins els 9 anys): es basa en obediència i càstig, individualisme i intercanvi.

*Nivell convencional (dels 10 fins adolescència): relacions interpersonals i ordre social.

* Nivell post-convencional (a finals de l'adolescència fins la mort): contracte social i principis universals.

# data[].attributes.body
TEORIA DE L'APRENENTATGE SOCIAL
Bandura centra la seva teoria en els processos d'aprenentatge amb la intersecció de l'entorn i la persona que està aprenent. És una persona que utilitza el conductisme. Ell basa la seva teoria en 4 estadis:
*Atenció: funció cognitiva que ens permet percebre i comprendre els successos que ocorren al nostre voltant.

* Retenció: fa referència a la memorització del comportament observat i pot basar-se tant en coses materials verbals com visuals.

* Reproducció: la creació d'un esquema d'actuació.

* Motivació: depèn de la expectativa de reforçament, i es en aquest pas on la teoria de Bandura, resulta fonamental la presència d'un reforçador i no d'estats previs.

# data[].attributes.body
Va investigar sobre la relació dels nens amb els seus cuidadors agregant la situació estranya en diferents contextos. La situació estranya es creava afegint una persona estranya per al nen en el context de relació mare-fill.

En base als resultats obtiguts dels seus estudis, Mary Ainsworth va ampliar la teoría  de Bowlby (de la qual va partir) connectant tres tipus d'aferrament:

- Aferrament segur: es genera quan el nen se sent segur i estimat.
- Aferrament insegur: aquests nens poden respondre amb angustia intensa a la separació de la mare o el cuidador.
- Aferrament ambivalent: es desenvolupa quan el cuidador deixa d'atendre les necessitats del nen de forma reiterada i constant.

# data[].attributes.attachment_caption
EVOLUCIÓ DE L'AFECTIVITAT (PSICOLOGIA SOCIAL)

# data[].attributes.body
Aquest psicòleg francès va dur a terme investigacions en matèria de psicologia, educació i filosofia, les quals van assolir una significativa importància i validesa científica. La seva obra està centrada, fonamentalment, en el desenvolupament psicològic de l’infant i l’educació.
Va partir de la comparació de les diverses etapes del desenvolupament motriu i intel·lectual del nen com a bloqueix mental. D'aquí que la seva obra ha estat definida com una psicobiología de naturaleza genètica, comparativa, dialèctica i materialista.

Biografia de Wallon, obres i altres curiositats:
https://www.buscabiografias.com/biografia/verDetalle/6550/Henri%20Wallon

# data[].attributes.body
Piaget distingia el cognitiu com el desenvolupament més rellevant. Segons ell l'afectivitat ens ajuda a entendre la relació de l'infant amb el medi, no modifica el coneixement ni l'emoció.

Per a ell el coneixement era una forma d'adaptació i, per aquesta raó, el dividia en assimilació i acomodació.
- Assimilació: quan adquirim nova iformació, nou coneixement. Per exemple quan saps el que es un gos i després apréns què és un gat, assimiles que són semblants però amb l'informació que adquereixes ets capaç de conèixer un i l'altre de manera diferenciada.)
- Acomodació: quan reorganitzem el coneixement, és a dir, afegir informació a una base prèvia. Un exemple sería saber que nosaltres tenim pare i que, aquest també en té un pare que en té un pare, etc.

Piaget dividia el desenvolupament humà en diferents estadis:
- Sensoriomotor (0-2 anys): moviment i tacte.
- Preoperacional (2-6 anys): coneix objectes i fa representacions. "perquè?".
- Operacions concretes (7-11 anys): lògica per interpretar i resoldre la realitat que l'envolta.
- Operacions formals (12 anys...): pensament hipotètic, lògic, abstracte...

Biografia de Piaget, obres i més curiositats:
https://www.buscabiografias.com/biografia/verDetalle/7686/Jean%20Piaget

# data[].attributes.body
És basa en tres claus de les teories:
* La primera: estableix quan el nen poseeix plena confiança en que el seu cuidador sempre estarà disponible per a ell, serà menys probable que experimenti la por en comparació amb un nen que no confia en que el seu cuidador estarà sempre per a ell.

* La segona: que la confiança mencionada a la primera proposta es construeix durant la infància i l'adolescència, etapes crítiques en el desenvolupament humà.

* La tercera: Relacionada amb l'experiència de la persona. El nen no tindrà expectatives de que el seu cuidador estarà disponible per a ell si en el passat ja ha estat.

Característiques de la teoria:
- Manteniment de la proximitat (estar a prop d'aquelles persones amb les quals s'havia creat un vincle)
- Refugi segur on buscar seguretat i consol davant d'un perill.
- Base segura de la qual poder explorar el món
- Angoixa per separació