# data[].attributes.headline
Institut de la Llengua i la Cultura (2015-2017)

# data[].attributes.subject
Institut de la Llengua i la Cultura (2015-2017)

# data[].attributes.attachment_link.description
El Institut d'Estudis Baleàrics (ILLENC) es un organismo que depende del Gobierno de las Islas Baleares, dedicado al fomento de la LENGUA y la CULTURA de las Islas Baleares.

# data[].attributes.attachment_link.embed_code
Tweets by pepcerda

# data[].attributes.body
Hamlet party (adapt. Shakespeare)

# data[].attributes.attachment_link.title
Víctor i el monstre/ Víctor y el monstruo. Trailer

# data[].attributes.attachment_link.title
Josep R Cerdà (@pepcerda) * Instagram photos and videos

# data[].attributes.attachment_link.description
2,938 Followers, 1,583 Following, 1,302 Posts - See Instagram photos and videos from Josep R Cerdà (@pepcerda)

# data[].attributes.attachment_link.description
Curtmetratge Merceria de Josep R Cerdà Con Santi Celaya, Joana Ferrer y Miquel Àngel Torrens. Producción: Luis Ortas

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Llicenciat en filologia catalana i professor. Va exercir de delegat d'arts escèniques del Govern de les Illes Balears (2007-2011) i de director de l'Institut de la Llengua i la Cultura de les Illes Balears (2015-2017). Entre 2013 i 2015 va coordinar el festival Jardí desolat.

Ha escrit i dirigit peces pròpies com Calor, Fotos de Petra, Merceria, Més enllà de la mar o El mag de la platja, i les adaptacions Un enemic del poble d'Ibsen, L'oncle Vània de Txèkhov, Hamlet party, basat lliurement en Shakespeare, o Víctor i el monstre, a partir de Mary Shelley. També ha creat l'espectacle de dansa Imitació del foc, basat en l'obra de Bartomeu Rosselló-Pòrcel, i ha dirigit els curtmetratges Petra at the airport i Merceria.

# data[].attributes.attachment_link.description
Llicenciat en filologia catalana i professor. Va exercir de delegat d'arts escèniques del Govern de les Illes Balears (2007-2011) i de director de l'Institut de la Llengua i la Cultura de les Illes Balears (2015-2017). Entre 2013 i 2015 va coordinar el festival Jardí desolat.

# data[].attributes.body
Blog sobre Cultura

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El cronista escoltava atentament la descripció detallada del desastre mentre prenia notes. La narració del seu informant, cambrer veterà, era directa i espontània, com només podia fer-la qui ha viscut l'apocalipsi en persona.

-No eren ni les deu del matí quan arribaren. Se'ls sentia cantar d'enfora, abans que arribassin a primera línia. Anaven tots mig en pèl, algun despullat del tot, tots homes. Gorres que sostenien llaunes de cervesa, ulleres de sol i tangues que deixaven veure culs blanquinosos. La comitiva era de devers 30, i anaven en fila, aguantant a l'aire un cordill d'uns deu metres on havien fermat bitllets de punta a punta. Tot el que els quedava del pot. Era el darrer dia i havien d'esvair-ho tot. Devora ells, però marcant les distàncies, mitja dotzena de professionals, dones, arribades també d'Alemanya per fer la temporada. Els seguien arreu, com a rèmores pendents dels taurons de qui aconsegueixen el menjar. En arribar al balneari, es posaren a penjar l'enfilall de bitllets tot fermant-lo a l'envelat. A partir d'aquí, aproximadament una ronda cada 15 minuts. Primer cervesa i després xampany. A partir de migdia la cosa ja es descontrolava. Cadires i taules entraven dins la mar, i els cambrers s'arromangaven per continuar servint alcohol. Primeres bregues i vidres romputs. Alguna ferida dels que queien perquè ja no s'aguantaven. Tot seguint l'horari previst. Ja cap a l'horabaixa, les professionals començaven la feina. A la platja mateix. Els passavolants, alemanys també, feien rotlle, però marxaven quan se sentien observats ells també.
-Quin desastre, es lamentà el cronista. Estam arribant a uns nivells d'indignitat mai vistos.
-Mai vistos?, va botar el cambrer. Això que li cont era l'ambient del balneari l'any 81, quan vaig començar jo. Fa més de 30 anys. Vostè què vol que digui, que això només passa des de fa dos estius? Això és el que m'ha donat de menjar a mi i a la meva família des que vaig partir del poble.
-Ja, ho entenc. Però tot té un límit. Això d'enguany...
-Això d'enguany és el de sempre. Abans no ho gravava ningú amb el mòbil. I ja està. Però aquest és el negoci d'aquesta puta illa des de fa 50 anys. Vendre merda perquè la gent ve a fer aquí el que no pot fer a ca seva. Si algú fa veure que no se n'ha temut fins ara, o és beneit o diu mentides.

Aquest no era l'enfocament que el cronista volia donar al reportatge. La visió que ara es venia molt bé era que tot s'havia podrit els darrers anys, per culpa de la saturació, de no posar límits.

-Què vol explicar, que el turisme és dolent? Per a qui? Per als quatre com vostè que no en viuen? Si és dolent ara, ja ho era abans. I no ho era, ja li dic. Com m'hauria guanyat la vida, jo?
-L'entenc, digué el cronista. L'argument és bo. Ara no em serveix, però potser d'aquí a dos anys, quan canviï el govern... Està bé tenir-ho en compte. Les coses no duren sempre. Ja sap el que diuen. S'ha de ser com l'aigua. Per surar. Sempre.

I va somriure. El cambrer se'l mirà perquè no entenia la metàfora.

-Bruce Lee. Ho va dir Bruce Lee.
-Ah, sí? Doncs s'equivocava.
-Per què?
-Perquè el que sura no és l'aigua. És la merda.

# data[].attributes.attachment_link.description
El cronista escoltava atentament la descripció detallada del desastre mentre prenia notes. La narració del seu informant, cambrer veterà, era directa i espontània, com només podia fer-la qui ha viscut l'apocalipsi en persona. -No eren ni les deu del matí quan arribaren. Se'ls sentia cantar d'enfora, abans que arribassin a primera línia.

# data[].attributes.attachment_link.description
L'equip artístic que està creant la versió de Vània per al cicle Jardí desolat ja ha començat els assajos. Vània serà la peça que obrirà el cicle, dia 4 de juliol, i està interpretada per Maria Bauçà, Miquel Gelabert, Guillem R. Simó, Eva Torras i Miquel Torrens.

# data[].attributes.attachment_link.description
La película de metraje corto del director Juan Andrés Mateos, autor también del guion. "La Corteza" navega por el mundo de las percepciones; por un lado la que tenemos de nosotros mismos y por el otro la que tienen los demás de nosotros.

# data[].attributes.attachment_link.title
Luxury Bahia Principe Don Pablo Collection, expresión de lujo

# data[].attributes.attachment_link.description
Aquest documental és un retrat indagador en la vida i obra desconeguda del poeta Bartomeu Rosselló-Pòrcel Mort als 24 anys de tuberculosi, ha esdevingut un mite pel que va donar de si la seva personalitat extraordinària en un temps tan curt

# data[].attributes.attachment_link.title
Josep R. Cerdà | Professional Profile | LinkedIn

# data[].attributes.attachment_link.description
View Josep R. Cerdà's professional profile on LinkedIn. LinkedIn is the world's largest business network, helping professionals like Josep R. Cerdà discover inside connections to recommended job candidates, industry experts, and business partners.

# data[].attributes.attachment_link.title
Josep R. Cerdà | Professional Profile | LinkedIn

# data[].attributes.attachment_link.description
View Josep R. Cerdà's professional profile on LinkedIn. LinkedIn is the world's largest business network, helping professionals like Josep R. Cerdà discover inside connections to recommended job candidates, industry experts, and business partners.

# data[].attributes.attachment_link.description
El futur no existirà si no tenim passat. Per aquest motiu, el Govern i el Consell han organitzat un departament secret que vetlla per preservar la Història de l'illa, conservant els records en format de realitat virtual per tal que els futurs habitants de Mallorca puguin recuperar i viure en èpoques passades.

# data[].attributes.headline
Jornada de teatre en l'educació. Castelló 2018

# data[].attributes.subject
Jornada de teatre en l'educació. Castelló 2018

# data[].attributes.attachment_link.title
Treball per projectes amb VR a l'IES Juníper Serra de Palma