# data[].attributes.headline
אדריכלי תל אביב הקטנה

# data[].attributes.subject
אדריכלי תל אביב הקטנה

# data[].attributes.attachment_link.title
אדריכלי תל אביב הקטנה - פרויקט תל אביב

# data[].attributes.attachment_link.description
פרוייקט תל אביב - מידע לגבי עבר, הווה ועתיד של תל אביב, בשכונות נווה צדק, אחוזת בית, שדרות רוטשילד, כרם התימנים, נחלת בנימין, כרם ישראל, לב העיר, גן החשמל, פלורנטין, המושבה האמריקאית, נוגה, מתחם ביאליק, אלנבי, שינקין ועוד

# data[].attributes.headline
אלבום תמונות ילדים מציירים גוטמן

# data[].attributes.subject
אלבום תמונות ילדים מציירים גוטמן

# data[].attributes.headline
ראובנה מציגה נחום גוטמן

# data[].attributes.subject
ראובנה מציגה נחום גוטמן

# data[].attributes.headline
אירה יאן המורה לציור של גוטמן

# data[].attributes.subject
אירה יאן המורה לציור של גוטמן

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כתבו עליה הרבה

רות בקי רוצה לעשות צדק היסטורי. בספרה החדש, "הכניסיני תחת כנפך", היא מנסה להחזיר לאירה יאן את כבודה האבוד. הספר המרתק הזה, הכתוב כרומן שמתעד את מסעה של בקי בעקבות אירה יאן, מנסה לתאר את דמותה לא רק כאהובתו של המשורר חיים נחמן ביאליק, אלא כאישיות נפרדת ומרתקת. "תמיד כשמדברים על אירה יאן", אומרת בקי, "אומרים עליה 'אהובתו של ביאליק'. מתוקף מעמדה זה היא נדחקה מההיסטוריה של התרבות בארץ ישראל, כדי לא לפגוע במעמדו של המשורר הלאומי, ובאותו אופן גם הועלתה מהאוב על תקן 'אהובתו של' ולא כאשה מרשימה בפני עצמה. בספרים ובמאמרים שנכתבו אודותיה עד היום הציגו אותה מצד החתן. מה שעניין אותי היה לספר את הסיפור מצד הכלה".

בשנת 2000 יצא לאור ספרה של פרופ' זיוה שמיר "לנתיבה הנעלם", המתאר את השפעתה של פרשת האהבה הנפתלת בין ביאליק ליאן על שירתו של ביאליק. שני הספרים, זה של שמיר וזה של בקי הופיעו באותה הוצאה (הקיבוץ המאוחד; ספרה של בקי בסדרת "מגדרים"), עניין שיכול לעורר תמיהה. עם כל הכבוד לדמותה של יאן, אפשר היה להניח שדי להוצאה בביוגרפיה אחת שלה וששמיר פשוט הקדימה להגיע אל קו הגמר. אלא שלא כך חשבו בהוצאה, ויש היגיון בהחלטתם.

שמיר היא חוקרת ספרות, המתמקדת בהשפעות הקשר עם יאן על יצירתו של ביאליק. בקי היא כותבת ביוגרפיות מקצועית, שהתמקדה בחייה של יאן, שלדבריה היתה "אשה פורצת דרך, עצמאית, יצירתית, נועזת ומקדימה את זמנה בדור או שניים. אמנית חשובה שאת ציוריה קנו אספנים בפאריס ומלך בולגריה. חלוצה, אשה שבסוף המאה התשע-עשרה היתה אם חד-הורית ומפרנסת יחידה, אשה גדולה שכמו נשים גדולות אחרות הושכחה מתולדות היישוב בארץ והגיע הזמן להחזיר להן את הכבוד המגיע להן".

בקי היא גם עיתונאית, שדרית, סופרת ועורכת בכירה בקול ישראל. העניין שלה ביאן החל כשחיפשה מכתבים של ביאליק כדי לפרסמם במדור "מכתב של סופר" ב"מעריב". בספר "ביאליק ובני דורו" של משה אונגרפלד מצאה חמישה מכתבים שכתב ביאליק ליאן. זה קרה לפני כמעט חמש שנים. "אני קוראת מכתב שביאליק כותב ליאן ובו כתוב 'קיבלתי את מכתביך' וסקרנותי ניצתה. מכיוון שלמדתי לתואר שני בספרות השוואתית במחזור הראשון באוניברסיטה העברית אצל לאה גולדברג, אחד הדברים שאני יודעת זה לקרוא. שאלתי את עצמי, 'מה זה מכתביך?' והרמתי טלפון ליונתן דובוסרסקי, מנהל בית ביאליק שפעם למדנו יחד באוניברסיטה, ושאלתי אותו: יכול להיות שיש אצלך מכתבים שאירה יאן כתבה לביאליק?"

דובוסרסקי השיב לה בחיוב ולמחרת אף נתן לה מעטפה ובה כחמישים מכתבים "כתובים בכתב יד ברוסית צפופה, ואני לא יודעת רוסית, בלי תאריכים ובלי סדר כרונולוגי". אונגרפלד, שניהל במשך שנים רבות את בית ביאליק, החביא את המכתבים כדי לטפח את דימויו המוסרני של ביאליק והביא לידיעת הציבור רק חמישה מהם, בספרו שהוזכר קודם. דובוסרסקי, שהחליף אותו בבית ביאליק באמצע שנות התשעים, מצא את המכתבים המוחבאים. הבעיה היא שעוד בטרם קראה עליהם בקי בספר, מסר דובוסרסקי את המכתבים לידיו של הסופר חיים באר שהעביר אותם לחמוטל בר יוסף שהעבירה אותם לזיוה שמיר שמסרה אותם לתרגום. כשראתה בקי את המכתבים לראשונה, התרגום כבר היה בעיצומו.

בקי לא ידעה על כך. "צילמו לי בבית ביאליק את המכתבים והתחלתי לעבוד על התרגום", היא אומרת. "חיפשתי מתרגם מתאים, לא ישראלי שיודע רוסית אלא אדם שבקי בתרבות הרוסית והחלטתי לפנות לידידי המשורר והמתרגם פטר קריקסונוב. ישבנו יחד ובכל פעם הוא תירגם לי מכתב אחד וזה היה מעניין מאוד, משום שהוא גם פיענח לי את הרקע התרבותי ואת הרמיזות הספרותיות של אירה יאן. הוא היה אומר לי, פה היא רומזת לצ'כוב או לאיבסן או ללרמונטוב או גונצ'ארוב. הוא התפעל מאוד מהמכתבים. הוא אמר, זוהי אשה מאוד מאוד אינטליגנטית, מעורה מאוד בתרבות זמנה. הוא נתן לי את הרקע התרבותי שבו אירה יאן צמחה ובמידה מסוימת גם ביאליק צמח".

לפני כארבע שנים החלה בקי לנסוע לרוסיה להרצות על תולדות היישוב בארץ. היא החליטה לנצל את נסיעותיה כדי "לנסות לגלות כל מה שאפשר על אירה יאן, שכבר ידעתי אז שהיתה ציירת, גרושה שעלתה ארצה בעלייה השנייה עם בתה, שהיתה קשורה לרחל ינאית בן-צבי ועוד כמה פרטים. היא עניינה אותי מאוד. אצלי חזקה מאוד הנקודה הנשית. אנחנו חיים בחברה מאצ'ואיסטית, ונשים שהיו חשובות מאוד בתולדות היישוב הודרו ממעמדן. ראיתי כאן אשה שהודרה ממעמדה כדי להדר את כבודו של גבר. אמרתי לעצמי, אם הסתירו את קיומה כנראה שהיתה חשובה מאוד. רציתי לראות עד כמה, והופתעתי מהאישיות שנגלתה לי".

הציירת אספיר יוסלביץ'

בקי ביקרה במוזיאונים ברוסיה וחיפשה ציורים של יאן. באקדמיה לאמנות שבה למדה יאן כשהיתה נערה מצאה בקי את שמה ברשימת התלמידים ואת אזכורי הפרסים שזכתה בהם. היא נסעה לפאריס כדי ללמוד ככל האפשר על התקופה שבה חיה יאן בפאריס, על קשריה ועל ההשפעות האמנותיות שספגה מהפסל מרק אנטוקולסקי. היא חקרה את השפעתו של הצייר ליאוניד פסטרנק ואת קשריו עם יאן ובילתה שעות רבות בארכיון הציוני ובגנזך המדינה. שם גם מצאה את הצוואה שהותירה יאן, שכתבה כך ב-3 באוגוסט 1918:

"הנני מבקשת למכור אחרי המלחמה מהר ככל האפשר את אדמתי הנמצאת ביפו (החדשה)... את ההכנסות ממכירתה יש לחלק שווה בשווה בין בתי ילנה שפירא ואחותי סופיה יוסלביץ... אם התמונות שלי שלמות וכן התמונות שמסרתי לשמירה לאדון בריל ביפו, אבקש להעביר את תמונת 'הצוחק ליד כותל הדמעות' למוזיאון בצלאל ואת תמונת 'ישו ופאון' לגלריה טריטיאקוב במוסקווה. את התמונה 'תן לחם' ושאר האטיודים והציורים יש למסור לבעלי מרדכי סלפיאן".

"שאלתי את עצמי", אומרת בקי, "למה היא כותבת 'בעלי'? אולי היא לא התגרשה. התברר שהיא כן התגרשה וכמובן רציתי מאוד למצוא את התמונות שהיא כותבת עליהן. לא מצאתי אותן, אבל מצאתי כארבעים תמונות אחרות".

לפני כשלוש שנים הסתיים תרגום המכתבים (את הראשונים תירגם קריקסונוב ואת המלאכה השלים אחר כך המתורגמן ויקטור רדוצקי) וכשהרגישה בקי שיש בידיה די חומר לכתוב ספר "כתבתי מכתב לכמה הוצאות על כך שיש לי הרבה חומר על אירה יאן ואני רוצה לכתוב ספר אודותיה. קיבלתי טלפון מעוזי שביט, עורך הקיבוץ המאוחד. הוא ביקש לראות את החומר. באתי אליו והוא אומר לי, 'תראי כמה מוזר. רק לפני כמה ימים באה אלי גם זיוה שמיר עם המכתבים המתורגמים והיא כותבת על זה ספר. אולי תכתבו ביחד?' אמרתי לו, זה לא אפשרי. היא חוקרת ואני כותבת ביוגרפיות מנקודת מבט אישית. אז עוזי אמר, 'או-קיי, היא תכתוב מצד החתן ואת תכתבי מצד הכלה וזה מה שעשיתי".

בספרה של בקי מתבררים לראשונה פרטים שלא סופרו קודם על חייה וחשיבותה של יאן. אירה יאן הוא שם העט והמכחול של אספיר (אסתר) יוסלביץ', שנולדה בקישינב בפברואר 1868, הצעירה בשלושת ילדיו של עורך דין אמיד וחובב ציון. אמה מתה משחפת כשהיתה ילדה (גם יאן מתה משחפת, ובמחלה לקו גם אחותה ואחיינה).

מגיל צעיר התגלו אצל יאן כישרונות ציור ולכן הסכים אביה לשלוח אותה ל"מכון לציור, פיסול וארכיטקטורה" במוסקווה, החלטה שהיתה חריגה מאוד בחברה היהודית ובפרט כשלנערה רק מלאו 16 שנים. המכון במוסקווה נחשב יוקרתי מאוד. לימד בו ואסילי פולנוב, שהיה ידוע מאוד אז, וגם ליאוניד פסטרנק. במוסקווה הכירה יאן את הסטודנט לבקטריולוגיה דימיטרי (מרדכי) סלפיאן, והם נישאו. אחרי שהשלימה את לימודיה במכון נסעה יאן לבדה לפאריס. פרק זה בחייה נחשף לראשונה בספרה של בקי.

גם בקי לא גילתה למה בחרה יאן בפאריס ואיך הגיעה לשם, "ייתכן שבעקבות אחיה שמעון, שכבר היה בצרפת, הוא היה רופא ומקובל מאוד בחברה". מה שברור הוא ששם התוודעה לפסל מרק אנטוקולסקי, שנרדף על יהדותו ברוסיה וגלה לפאריס, וגם התיידדה עם בוריס שץ, שהתגורר בפאריס בשנים 1895-1889 והקים אחר כך את "בצלאל". באחד ממכתביה לביאליק כתבה יאן, שכששמע אנטוקולסקי על נישואיה, אמר "עוד אשה הלכה לאבדון", מחשש שנישואיה יפגעו ביצירתה.

ידידותה עם שץ, שבעצמו היה ידיד קרוב של אנטוקולסקי, הניבה השפעות מרחיקות לכת על חייה. בגלל הידידות הזאת, טוענת בקי, ולא למען אהבתה לביאליק, החליטה יאן לעלות ארצה. בקי מעלה בספר תהייה על מהות הידידות הזאת, שלכל הפחות היתה קרובה מאוד והשתרעה לאורך שנים ועל פני ארצות רבות. שץ הזמין אותה ללמד ציור ב"בצלאל" והיא, שרצתה להתפרנס ולפרנס את בתה, החליטה לקבל את הזמנתו.

אחרי שעזב את פאריס נסע שץ לבולגריה, שם זכה בהערכתו של המלך לאמנותו. בספר מגלה בקי שגם יאן נסעה לבולגריה. שץ כנראה המליץ עליה למלך פרדיננד, שקנה ממנה ציורים. אחד מהם, "נמוג כחלום", הוצג ב-2002 בתערוכה "בעקבות הזמן - השפעת הציור הרוסי על הציור הבולגרי". בקי נסעה לסופיה לראות את התערוכה ובהזדמנות זאת התוודעה לשפע של חומר היסטורי על הציירת אספיר יוסלביץ'. מהחומר שהשיגה נודע לה שיאן התגוררה בסופיה באמצע שנות התשעים של המאה ה-19, הקימה שם מכללה לציור, השתתפה בשלוש תערוכות ועזבה את בולגריה ב-1899. "מה היה אופי קשריה עם בוריס שץ בשנים ששניהם עשו בבולגריה?" תוהה בקי בספר.

מייסדת הגימנסיה

אירה יאן שבה והתאחדה עם בעלה בקישינב, בבית אביה, כשחזרה ממסעה לבולגריה. כעבור זמן מה נולדה בתם לנה, שהיתה בת שלוש כשפגשה יאן לראשונה את ביאליק, שבא בשליחות עיתונאית לקישינב כדי לסקר את מצב הקהילה היהודית לאחר הפוגרום של 1903. בבית אביה הכירה יאן את משפחת אברמוביץ (מנדלי מוכר ספרים), את משפחתו של י"ח רבניצקי, את משפחת ברוכוב ואת משפחת קלויזנר. היא הכירה גם את משפחת גינצבורג והיתה מקורבת מאוד לרחל גינצבורג, אחותו של אחד-העם.

באמצעותה, כנראה, נפגשו ביאליק ויאן וכך התחילה פרשת אהבתם חסרת הנחת. ביאליק ביקש ממנה לאייר את ספר שיריו וגם לתרגם אותם. ייתכן שבזכות קשריו גם הוזמנה לורשה כדי לאייר את סיפוריו של י"ל פרץ. ביאליק עבר אחר כך להתגורר באודסה עם אשתו מניה. בקי מתארת בספר את ביקוריה של יאן אצלו ומציינת שהביקורים הללו עוררו את חמתם של שכניו ושל חבריו הסופרים, שראו בהם כנראה קשר בלתי מוסרי. באותו זמן נעצר בעלה של יאן בפעם הראשונה בעוון פעילות חתרנית.

סלפיאן, שהיה פעיל במפלגת הסוציאליסטים הרבולוציונריים, נעצר שוב ושוב ובשנת 1906, אחרי כישלון המהפיכה של 1905, החליטה יאן לעזוב את רוסיה. בעלה עדיין המתין למשפטו, שעתיד היה להסתיים בהגלייתו לארכנגלסק. יאן נסעה בתחילה עם בתה ואביה לנופש בשוויץ ובדרום צרפת, שם הצטרף אליהם גם אחיה שמעון. אחר כך השתכנה עם בתה בז'נווה. ב-1907 נסעה לקונגרס הציוני בהאג, שם פגשה את ביאליק וגם את בוריס שץ, ששנתיים קודם לכן הקים את "בצלאל". בהאג, לדברי בקי, הציע שץ ליאן לבוא ארצה כדי ללמד ב"בצלאל", אבל היא חזרה לז'נווה.

גם ביאליק נסע לז'נווה, התארח שם אצל שלום עליכם והמשיך להיפגש עם יאן. אחרי שעזב החליטה יאן לקבל את הזמנתו של שץ ולעלות ארצה. לביאליק, שחזר לרוסיה, כתבה כך: "בעוד יומיים יוצאת אני לפלשתינה. רואה אתה, כנפי נועזות. על מה שאעשה שם יתברר במעשים ולא במלים. אבל דבר אחד אגלה לך כבר עכשיו: אני מתכוונת להעיר משם את היהודי הרדום שבך, לעורר בך את הרגש הלאומי". ועוד הוסיפה: "אני רוצה לחיות חיי אמן חופשי, שם, בארץ ישראל, שהתחילה למשוך אותי מיום ליום יותר".

"היא באה לארץ בעקבות ייעודה כאמנית", אומרת בקי, "ומשום שרצתה להיות אם טובה לבתה, שבאמת כתבה לה לימים מרוסיה 'אודה לך לנצח נצחים על כך שחינכת אותי בארץ ישראל'. סיפור האימהות שלה הוא סיפור מופלא. בוריס שץ כתב עליה לאחר מותה לרחל ינאית כך: 'אם המוכנה לסבול ולהקריב את הכל בעד הילדה שלה'. אני לא מקבלת את הגישה שאומרת שהיא באה לארץ משום שקיוותה שגם ביאליק יבוא. רק תראי איזה דברים נפלאים היא עשתה כאן, בין השאר למען בתה".

שבועיים נמשך מסעה של יאן באונייה. בירושלים הכין לה שץ חדר בקרבת "בצלאל" הישן, ברחוב החבשים (כיום רח' אתיופיה). שותפיה לדירה היו רחל ינאית ויצחק בן-צבי. "היא הגיעה לארץ בעליה השנייה", אומרת בקי. "היא היתה כבר בת שלושים וחמש, כל האחרים שהגיעו היו רווקים בני עשרים והיא היתה מבוגרת מהם בחמש-עשרה שנים ואם לילדה גדולה. ובירושלים לא היה בית ספר עברי. אירה, שבתה היתה הדבר החשוב בחייה, החליטה להקים בית ספר וביחד עם ינאית, בן-צבי ויהושע אייזנשטט-ברזילי הקימה את גימנסיה רחביה, כדי שיהיה ללנה איפה ללמוד בעברית".

היא המשיכה ללמד ציור ולצייר וגם כתבה לעיתונים של בן יהודה בענייני היום. "ואז, כשמחמת מיעוט תלמידים החליטו לסגור את הגימנסיה לזמן-מה בשנת 1911, היא החליטה, לצורך הלימודים של לנה, לעבור עם הילדה לתל אביב, ולנה באמת נמצאת ברשימת הבוגרים של גימנסיה הרצליה. הן גרו בנוה צדק והיא לימדה ציור, ובספר אני מראה את כרטיס הביקור שלה שמצאתי", אומרת בקי. "אחד התלמידים שלה היה נחום גוטמן".

בבולגריה זוכרים אותה

ביולי 1914 שוחרר סלפיאן ממקום גלותו. בתו לנה, שלא ראתה אותו כבר שמונה שנים, החליטה לנסוע לרוסיה כדי לפגוש אותו. באותו זמן סיימה את לימודיה בגימנסיה. כעבור חודש פרצה מלחמת העולם הראשונה ולנה לא יכלה לחזור לפלשתינה. כיהודים אחרים שסירבו לקבל את הנתינות העותמאנית גורשה אמה למצרים וחיתה שם ארבע שנים. באותה תקופה חלתה בשחפת.

לנה כתבה ממוסקווה למצרים מכתבים ספוגי עצב רב. על אביה כתבה לנה לאמה: "אנחנו זרים לגמרי אחד לשני, וזה כואב לי, כי אני בכל זאת אוהבת אותו". במכתב מ-1916 הודיעה לאמה שנישאה לאנטולי שפירא: "אתמול חגגנו את חתונתי". בקי: "מכיוון שלנה נעלמה לאחר המלחמה נעזרתי ב'מדור לחיפוש קרובים' ברדיו כדי לנסות לגלות אם יש לו קרובי משפחה ואולי נולדו לו וללנה ילדים, אבל לא גיליתי אף אחד ולא נודע לי דבר על קורותיה לאחר שהסתיימה המלחמה".

בתחילת אוגוסט 1918, בעזרת מאמציה וקשריה של ינאית בן-צבי, הצליחה יאן לחזור ארצה כשהיא חולה מאוד ותשושה. כאן התברר לה שכל הציורים שהשאירה למשמרת נעלמו. איש אינו יודע מה עלה בגורל הציורים האחרים, שאותם, כפי שעולה ממכתביה, השאירה בידי ביאליק. היא מתה באפריל 1919 בהיותה בת 51.

"האשה הנפלאה הזאת, הנשמה הטהורה, מלאה שירה ואידיאלים וחיה כל חייה בעוני ובצער", כתב עליה שץ במכתבו לינאית בן-צבי. "והיא באמת היתה אשה דגולה", אומרת בקי. "אשה שבתקופה הכי לא מתקבלת על הדעת, בשיא האנטישמיות ברוסיה, כיהודייה וכאשה צעירה מאוד בחרה בייעוד של אמנית, אשה שהחליטה לחיות חיים חופשיים של אמן אבל עשתה זאת בהיותה אם חד הורית ובארץ זרה, אשה שאספנים נחשבים באירופה הזמינו אצלה ציורים, זכתה לפרסים בתערוכות בחו"ל ונחשבת עד היום דמות משפיעה באמנות הבולגרית, אבל בארץ החליטו להעמיד אותה בצל. אני מקווה שבזכות הספר אולי יתגלו צאצאי בתה, והכי הייתי רוצה שמישהו, אולי מוזיאון ישראל, יציג סוף סוף תערוכה של יצירותיה ויוחזר לה הכבוד הראוי לה". *

neril@haaretz.co.il

﻿

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אירה יאן בזכות עצמה

# data[].attributes.attachment_link.title
אירה יאן בזכות עצמה

# data[].attributes.attachment_link.description
היא היתה ציירת חשובה, פורצת דרך, שהקדימה את זמנה. בסוף המאה ה-19, כשהיא אם חד-הורית ומפרנסת יחידה, מכרה ציורים לאספנים בפאריס ולמלך בולגריה והיתה ממייסדות גימנסיה רחביה. אז למה זוכרים את אירה יאן בעיקר כאהובתו של ביאליק? את זה בדיוק מבקשת רות בקי לתקן בביוגרפיה החדשה "הכניסיני תחת כנפך"

# data[].attributes.headline
מכתבי ביאליק לאירה יאן

# data[].attributes.subject
מכתבי ביאליק לאירה יאן

# data[].attributes.attachment_link.title
חיים נחמן ביאליק כותב לאהובתו הציירת אירה יאן

# data[].attributes.headline
מכתבי אירה יאן לביאליק

# data[].attributes.subject
מכתבי אירה יאן לביאליק

# data[].attributes.attachment_link.title
אהבתה המיוסרת של הציירת העבריה הראשונה למשורר הלאומי חיים נחמן ביאליק - מכתבים בלתי נשכחים - דואר ישראל

# data[].attributes.headline
אין וייפי!!!!!

# data[].attributes.subject
אין וייפי!!!!!

# data[].attributes.headline
מעשה בפינה עגולה ופינה ישרה... טיוטא מוקדמת משנת 2013

# data[].attributes.subject
מעשה בפינה עגולה ופינה ישרה... טיוטא מוקדמת משנת 2013

# data[].attributes.attachment_link.title
פינה עגולה ופינה ישרה

# data[].attributes.attachment_link.description
על פי תיאורו של נחום גוטמן, עיר קטנה ואנשים בה מעט, בהפקת תלמידי הרב תחומי עמל שבח מופת ת"א 2013, סיפורים מימי אחוזת בית

# data[].attributes.headline
מאמר מאלף ומעלף על קולנוע עדן

# data[].attributes.subject
מאמר מאלף ומעלף על קולנוע עדן

# data[].attributes.attachment_link.title
קולנוע עדן - תל אביב 100. האנציקלופדיה העירונית

# data[].attributes.attachment_link.description
האנציקלופדיה העירונית של תל אביב, יפו, המתחמים והשכונות

# data[].attributes.headline
קולנוע עדן הראשון בתל אביב.

# data[].attributes.subject
קולנוע עדן הראשון בתל אביב.

# data[].attributes.body
(יוסף, אמיר, יובל(בית ספר און
פרקים מהגדת בית הקולנוע הראשון בתל-אביב. אולם עדן היה הראשון להקרנת סרטים בתל-אביב ופעל במשך 61 שנים, משנת 1914 עד 1975. שנותיו היו מרתקות ושלובות בחיי העיר ומקימיה. כאן הבאתי רק מעט מעלילות התקופה הראשונה של עדן. הדברים הבאים נוגעים בעיקר לשנותיו הראשונות של עדן, וגם הם רק מעט מהרבה.

# data[].attributes.headline
פירוט חברי הקבוצות

# data[].attributes.subject
פירוט חברי הקבוצות

# data[].attributes.body
קבוצה 1- סטפני ברויטמן, אלמוג פלאי, לאון קוגל, מיכאל קושניר.-גימנסיה הרצליה

קבוצה 2- אלכסנדר דרפקין, אדוארד ניפומניאשצ'י , דוד חנימוב, ויקטור פטרוב, אלווין פריבן. -קולנוע עדן

קבוצה 3- טלי זאורוב, אנה נליבייקו, ליאל קבטני, ליאל קלנדרוב, סבינה ט, סבינה לינשיץ. - פינה עגולה מול ישרה.

קבוצה 4- מאיה ברן, עדאל אביב, ילנה פונומרצ'וק, דניאל סטציוק, דניאלי טבצ'ניק. -פנס רחוב.

קבוצה 5-מקסים גוטמן, אליק חולודנקו, יבגני קיאייב, אמיר פסוינטר, טימור יצקביץ'. -קיוסק

קבוצה 6- דניאל ספיבק, סמיון פרוטקין, טמיר גרויסמן, דוד וולודרסקי. -מחסום הרכבת

קבוצה 7-  דניאל גורביץ', ולרי קובשינוב ושלמה סטרטייבסקי . -מגדל המים

קבוצה 8-נלי אקסלרוד, נועה בנגייב, גודנס אוקאדיקה ואריאלה סימנטוב.-אירה יאן המורה לציור של נחום גוטמן וכיכר הפסיפסים.

# data[].attributes.headline
תל אביב פרק 2 

# data[].attributes.subject
תל אביב פרק 2 

# data[].attributes.body
מודי בר און ועלמה זק

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
מודי וענת בע

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
גבי ביבליוביץ

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
100 שנה לתל אביב

# data[].attributes.attachment_link.title
"תל אביב-יפו" פרק 2

# data[].attributes.attachment_link.description
הסדרה הדוקומנטרית "תל אביב-יפו" מהבית היוצר של ענת זלצר ומודי בר-און, משוטט מודי ברחובותיה של ת"א ומספר את ההיסטוריה האורבנית של העיר העברית הראשונה. יוצרי הסדרה- ענת זלצר, מודי בר-און, גבי ביבליוביץ'. שנת הפקה: 2008

# data[].attributes.headline
שלום שלום, עוד מעט יופיעו כאן מיליון קישורים!

# data[].attributes.subject
שלום שלום, עוד מעט יופיעו כאן מיליון קישורים!

# data[].attributes.headline
מיכעל קושנאיר בבקשה שימי לב שאת שמי כותבים סשה* תודה מראש......

# data[].attributes.subject
מיכעל קושנאיר בבקשה שימי לב שאת שמי כותבים סשה* תודה מראש......

# data[].attributes.headline
מבנה תחנת מידע

# data[].attributes.subject
מבנה תחנת מידע

# data[].attributes.body
1.תיאור האתר
2.פירוט הסטורי
3. יצירה ספרותית ואיור
4.מאפייני תרבות
5. סרטון
6. יצירת אומנות של התלמיד
7. ראיון
8. סרט מונגש

# data[].attributes.headline
נחום גוטמן מצייר את גימנסיה הרצליה

# data[].attributes.subject
נחום גוטמן מצייר את גימנסיה הרצליה

# data[].attributes.attachment_link.title
נחום גוטמן ז"ל בראיון נדיר מ-1968

# data[].attributes.body
https://www.emaze.com/@AOLRLQCLW/cell-aviv-gutman-tozarim

טקסט אפשרי לאחוזת בית

סלייד 1 (דניאל)

דמיינו לכם את תל אביב של פעם, את השכונה הראשונה שצמחה מהחולות הזהובים לפני כמאה שנה, גימנסיה הרצליה באופק, שמש ושמיים כחולים, כוס של גזוז בקיוסק הראשון מתחת לפנס הרחוב... אנשים לבושים בחליפות אירופאיות מסתובבים ברחוב הרצל - הרחוב הראשי... הייתם רוצים לחזור לשם?

גם אנחנו!!

2 (תלמיד)

סל אביב - תל אביב בסלולאר - ממש על כף ידכם –באמצעות תוכן האפליקציה שלנו, תכירו מסלול אחוזת בית - השכונה הראשונה של תל אביב לפני כמאה שנה, בעקבות סיפורי נחום גוטמן, שצמח בה, צייר ורשם את סיפוריה

סלייד 3 - דניאל

"אני רואה את גבעותיך הולכות ונמחקות ממשב הרוח, הוי, תל אביב!

גם זוכריך עתידים להימחק מעל פני האדמה, לכן אני אומר:

תל אביב, חִקקי את זכרונותיך על לבבות צעירים..."

סלייד 4 (דניאל)

גם בפרויקט זה, שיתפנו פעולה עם תלמידי בית ספר און לחינוך מיוחד, גם הוא בתל אביב, והנגשנו את סיפורי הבתים שנעלמו - הבתים הראשונים של שכונת אחוזת בית.  הפקנו סרטונים, עשינו ראיונות, ועכשיו אנחנו שמחים ומתרגשים לקראת  ההשקה של הפרויקט ובאמצעות הפליירים שלנו שיוחולקו לציבור בשדרות רוטשילד, אנחנו תורמים לקהילה

סלייד 5 (תלמיד)

איך זה התחיל? בסיור היכרות משותף של תלמידי שתי הקבוצות - משבח ומאון - ברחובות תל אביב ובמוזיאון נחום גוטמן

סלייד 6 (מפה) - (תלמיד)

עבדנו במרכז היזמות, התחלקנו לצוותים לפי נושאי הסיפורים, ובסופו של דבר בנינו כעשר תחנות   -  כמו למשל גימנסיה הרצליה שאיננה עוד, כיכר הפסיפסים, בית הוועד הראשון שנהרס.... קולנוע עדן, פנס הרחוב הראשון ועוד

סלייד 7 (תלמיד)
יצאנו לרחובות בדקנו את הזויות, ראיינו אנשי מפתח שסיפרו לנו דברים מיוחדים

סלייד 8 (תלמיד)

חלק מהתחנות בנינו אפילו ב 360 מעלות!

סלייד 9 (תלמיד)

אחת החוויות המיוחדות בפרויקט הזה, הוא שהיה רב תחומי  - שילבנו את שיעורי ספרות עם שיעורי אמנות, שיעורי היסטוריה, וסיורי של"ח ברחובות עצמם

סלייד 10 (דניאל)
לאורך כל התהליך שמרנו על קשר שוטף עם תלמידי בית ספר און באמצעות לוח קיר שיתופי ובאמצעות שיחות וידאו בסקייפ

סלייד 11 (דניאל)

ולא רק מידע  וחקר - כתבנו חידות ומשחקים על התחנות שלנו - תוכלו לסרוק את הברקוד מהפלייר ולהגיע אליהם בקלות

סלייד 12 (דניאל)

ולבסוף גילינו שאחוזת בית - השכונה הראשונה של תל אביב - עדיין חיה מתחת לגורדי השחקים - צריך רק להסתכל טוב!! כדאי גם לכם!

# data[].attributes.headline
אחוזת בית על מפה אחת מצ'וכללת

# data[].attributes.subject
אחוזת בית על מפה אחת מצ'וכללת

# data[].attributes.attachment_link.description
TOUCH this image to discover its story. Image tagging powered by ThingLink

# data[].attributes.headline
הודעה לעיתונות השקת מסלול אחוזת בית בעקבות גוטמן

# data[].attributes.subject
הודעה לעיתונות השקת מסלול אחוזת בית בעקבות גוטמן

# data[].attributes.attachment_link.title
סל אביב- מסלול אחוזת בית הדס.docx

# data[].attributes.headline
אלבום תמונות מההשקה החגיגית בהרצלילינבלום

# data[].attributes.subject
אלבום תמונות מההשקה החגיגית בהרצלילינבלום

# data[].attributes.body
צילם ציקי רווח

# data[].attributes.headline
כתבה על ההשקה באנשים ומחשבים

# data[].attributes.subject
כתבה על ההשקה באנשים ומחשבים

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בימים האחרונים הושק מיזם מעניין במיוחד, שרלוונטי לחובבי הטכנולוגיה, האמנות וההיסטוריה - כולם ביחד וכל אחד לחוד. המיזם מנגיש לציבור באמצעות הטלפון הנייד יצירות של הצייר והסופר נחום גוטמן.

המיזם הוא פרי שיתוף פעולה בין תלמידי בית הספר הרב תחומי עמל שבח מופת תל אביב ובית הספר און לחינוך מיוחד לתלמידים פגועי שיתוק מוחין ונכויות מורכבות, שממוקם בשכונת צהלה שבצפון העיר.

במסגרת המיזם, ששמו Cell Aviv: אחוזת בית, מוצע למטיילים ולתיירים בתל אביב מסלול טיול מגוון ונגיש, תוך שימוש בשפת סימנים ובהנגשה קוגניטיבית באמצעות סריקה פשוטה של קוד QR ישירות בסלולרי, שמוצמד למפת המסלול. במסלול מוצגים מוטיבים ומקומות שונים - כולם בהתבסס על יצירותיו של הצייר התל אביבי: גימנסיה הרצליה (במיקומה הקודם, היכן שמגדל שלום של היום), עץ השקמה הגדול, פנס הרחוב הראשון ועוד. המידע המתקבל מוצג באופן אינטראקטיבי וכולל מאגר מסלולים עם מגוון תכנים היסטוריים, גיאוגרפיים ותרבותיים.

המסלול כולל משחק חידות, כאשר המטיילים עוברים בין אתר לאתר ונחשפים באופן עצמאי ליצירותיו של גוטמן ודרכן לרבדים העמוקים של חיי העיר שהחלה בחולות. המפה מחולקת בשלוש נקודות: עמדת המידע של שביל העצמאות בשדרות רוטשילד, מוזיאון נחום גוטמן לאמנות בנווה צדק ומוזיאון הרצלילינבלום לבנקאות ונוסטלגיה תל אביבית.

"עיר נגישה לאוכלוסייה עם צרכים מיוחדים"

מקס סיון, מנהל עמל שבח מופת תל אביב, אמר כי "במיזם החדש, המציע עיר נגישה לאוכלוסייה עם צרכים מיוחדים, הצליחו התלמידים, בכישרון רב, להציג בצורה אינטראקטיבית, חדשנית ומסקרנת את ההיסטוריה של שכונת אחוזת בית בעקבות סיפורי וציורי נחום גוטמן, שגדל בה. הם עשו זאת בצורה מעוררת עניין לכל אחד".

הוא ציין כי "זהו המסלול השלישי מבית היוצר של Cell Aviv - תל אביב בסלולר, ואנחנו מקווים שאתרים אחרים בעיר יצטרפו אף הם למיזם, שנעשה כולו ללא מטרות רווח, כשירות לציבור וכתרומה לחברה ולקהילה".

מעבר לחשיבות ההיסטורית והספרותית, לפרויקט חשיבות חברתית של אינטראקציה ושיתוף פעולה בין שתי קבוצות תלמידים מאוכלוסיות שונות, שפיתחו ביניהם קשר חם לאורך תקופה, שבמהלכה ניתן דגש מיוחד על הנגישות לאנשים בעלי צרכים מיוחדים - פיזיים וקוגניטיביים כאחד. התוצר הסופי ויזואלי, בהיר, בעל אלמנטים גדולים וברורים, וחלק מהסרטונים דוברים שפת סימנים, לטובת אוכלוסיית לקויי הראייה ולקויי השמיעה.

את המיזם מובילות ענת טפר ו רפאלה בלס משבח מופת ומרשת עמל, ו ענת גולדשטיין מבית הספר און לחינוך מיוחד. את הייעוץ ההיסטורי נתן יוסי גולדברג.

למצגת המיזם לחצו כאן.

# data[].attributes.attachment_link.title
סיור בעקבות נחום גוטמן בתל אביב הקטנה - בקליק אחד מהסמארטפון

# data[].attributes.attachment_link.description
בימים האחרונים הושק מיזם מעניין במיוחד, שרלוונטי לחובבי הטכנולוגיה, האמנות וההיסטוריה - כולם ביחד וכל אחד לחוד. המיזם מנגיש לציבור באמצעות הטלפון הנייד יצירות של הצייר והסופר נחום גוטמן. המיזם הוא פרי שיתוף פעולה בין תלמידי בית הספר הרב תחומי עמל שבח מופת תל אביב ובית הספר און לחינוך מיוחד לתלמידים פגועי שיתוק מוחין ונכויות ...

# data[].attributes.headline
למידה במרחבי החיים

# data[].attributes.subject
למידה במרחבי החיים

# data[].attributes.headline
אימייז אחוזת בית כנס תוצרים

# data[].attributes.subject
אימייז אחוזת בית כנס תוצרים

# data[].attributes.headline
משחק גימנסיה הרצליה כוכבים 6 תחנות

# data[].attributes.subject
משחק גימנסיה הרצליה כוכבים 6 תחנות

# data[].attributes.headline
אימייז אנגלית אחוזת בית

# data[].attributes.subject
אימייז אנגלית אחוזת בית

# data[].attributes.headline
אחוזת בית על מפה אחת!

# data[].attributes.subject
אחוזת בית על מפה אחת!

# data[].attributes.attachment_link.description
TOUCH this image to discover its story. Image tagging powered by ThingLink

# data[].attributes.headline
משחק גימנסיה הרצליה ב 360 

# data[].attributes.subject
משחק גימנסיה הרצליה ב 360 

# data[].attributes.headline
טקסט מעודכן על סל אביב כולל אחוזת בית

# data[].attributes.subject
טקסט מעודכן על סל אביב כולל אחוזת בית

# data[].attributes.attachment_link.title
מיזם סל-אביב כללי -שבח ואון

# data[].attributes.headline
אימייז אחוזת בית!

# data[].attributes.subject
אימייז אחוזת בית!

# data[].attributes.headline
משחק אחוזת בית

# data[].attributes.subject
משחק אחוזת בית

# data[].attributes.body
הקליקו על הקישור ושחקו

# data[].attributes.attachment_link.title
אחוזת בית Foreign Language Flashcards - Cram.com

# data[].attributes.attachment_link.description
Trying to learn Hebrew? We can help! Memorize these flashcards or create your own Hebrew flashcards with Cram.com. Learn a new language today.

# data[].attributes.headline
על שביל קליפות התפוזים

# data[].attributes.subject
על שביל קליפות התפוזים

# data[].attributes.attachment_link.title
שביל קליפות התפוזים - נחום גוטמן

# data[].attributes.attachment_link.description
הנער נחום גוטמן מספר בגוף ראשון את ההרפתקה שעבר בימי גירוש תל אביב: הוא נוטש את מחנה המגורשים בפתח תקוה ויוצא ברגל אל תל אביב הריקה מתושבים. ליד קו החזית הוא נפגש עם בחור מסתורי, שהלך בעקבות שביל קליפות התפוזים להעביר פתק גורלי לועד העיר.

# data[].attributes.headline
שאלות ליוסי גולדברג

# data[].attributes.subject
שאלות ליוסי גולדברג

# data[].attributes.headline
אלבום קריקטורות

# data[].attributes.subject
אלבום קריקטורות

# data[].attributes.headline
מצגת כללית, סל אביב, כולל אחוזת בית

# data[].attributes.subject
מצגת כללית, סל אביב, כולל אחוזת בית

# data[].attributes.headline
אלבום ציורים בעקבות גוטמן

# data[].attributes.subject
אלבום ציורים בעקבות גוטמן

# data[].attributes.attachment_link.title
סידורים בבית הוועד בשדרות רוטשילד. צילום מתחילת שנות העשרים. (1)

# data[].attributes.headline
מסלול תחנת הרכבת

# data[].attributes.subject
מסלול תחנת הרכבת

# data[].attributes.attachment_link.description
Home for all your photos and videos, automatically organized and easy to share.

# data[].attributes.headline
אלבום תמונות סיור של"ח

# data[].attributes.subject
אלבום תמונות סיור של"ח

# data[].attributes.headline
המשך אלבום תמונות ראשון

# data[].attributes.subject
המשך אלבום תמונות ראשון

# data[].attributes.headline
אלבום  תמונות הסיור הראשון

# data[].attributes.subject
אלבום  תמונות הסיור הראשון

# data[].attributes.headline
אחוזת בית משחק כללי

# data[].attributes.subject
אחוזת בית משחק כללי

# data[].attributes.headline
סרטון על קולנוע עדן

# data[].attributes.subject
סרטון על קולנוע עדן

# data[].attributes.headline
מחסום הרכבת 

# data[].attributes.subject
מחסום הרכבת 

# data[].attributes.body
אבירן ניגר ודור

# data[].attributes.headline
קולנוע עדן 1928.

# data[].attributes.subject
קולנוע עדן 1928.

# data[].attributes.attachment_link.title
עדן=אדיטור..---

# data[].attributes.headline
פנס הרחוב הראשון, תמונה נהדרת נוספת

# data[].attributes.subject
פנס הרחוב הראשון, תמונה נהדרת נוספת

# data[].attributes.headline
שאלות לגיא רז

# data[].attributes.subject
שאלות לגיא רז

# data[].attributes.headline
מצגת תמונות של מגדל המים הראשון ,תל אביב, רחוב מזאה.     

# data[].attributes.subject
מצגת תמונות של מגדל המים הראשון ,תל אביב, רחוב מזאה.     

# data[].attributes.body
מקור חומרים של נחום גוטמן

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"אנשים שהיו עוברים את רחוב הרצל בלילה, היו שוקעים במחשבות של עשיית חשבון נפש. הרחוב לא היה קצר מדי כדי שלא יספיק להתרכז; והוא לא היה ארוך מדי, כדי להטיל שעמום. איך להגיד? - תל אביב היתה בדיוק בגודל הדרוש כדי להנביט בלבבות מחשבות ועשיית סיכומים. נדמה לי שזהו סודם של רחובות תל אביב עוד היום. כשפוסעים בהם (ולא כולם יפים ולא כולם מעניינים) בלילה, מתפרשים לפני כל אדם יריעות מחשבה שלו. מין יומן אישי שנמצא ברשות הרבים. עכשיו כבר תבינו איך אפשר לאהוב את תל אביב למרות שהיא גם - - לא יפה?" (נחום גוטמן, "שביל קליפות התפוזים - הרפתקאות מראשית ימי תל אביב", 1958)

"אגדות קיימות להן כדי שהדמיון יחיה אותן", אמר פעם אלבר קאמי, ותל אביב של נחום גוטמן, שהרפתקאות מראשית ימיה הוא צייר וסיפר ב"שביל קליפות התפוזים", היא מין אגדה אמיתית, שהדמיון של ימינו צריך לעבוד שעות נוספות כדי להחיות אותה: חולות זהב וים כחול, גימנסיה הרצליה, עצי שקמים, פנס רחוב אחד, קיוסק בודד. "קומץ בתים וצומת רחובות ביניהם", ואחריהם, לכל מקום שהעין מביטה, הפסקה אחת גדולה. איפה זה ואיפה תל אביב היום - 52 אלף דונם בלי הפסקה, פקק תנועה גדול בלי מנוחה, בנייני מגורים ומשרדי היי־טק בגובה עננים, בירת התרבות־אופנה־עסקים־סקס ומה שלא תרצו, על 400 אלף דייריה, 2,500 המועדונים, בתי הקפה, הפאבים והמסעדות שפועלים בה, 210 אלף מכוניותיה ו־696 אלף דוחות החניה שניתנו בה בשנה שעברה?

עלילת "שביל קליפות התפוזים" מתרחשת לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. בשעה שהבריטים כבר נראו בשערי ארץ ישראל, החליט השלטון התורכי לגרש את כל תושבי תל אביב ויפו שאינם נתינים עות'מאנים. במרץ 1917 התפרסמה פקודת הגירוש, ראש עיריית תל אביב מאיר דיזנגוף נתמנה לראש ועד ההגירה, ובעזרת עגלונים עשו תושבי תל אביב את דרכם לגלות בפתח תקווה, בכפר סבא, בחדרה ובגליל. תל אביב הפכה לעיר רפאים ונותרו בה רק 12 שומרים, מחזיקים במפתחות של בתי העיר, שכמה מהם מוצגים עד היום במוזיאון נחום גוטמן היפהפה שבנווה צדק.

כאשר פורסם צו הגירוש היה נחום גוטמן בן 19, תלמיד "בצלאל" ומורה באולפן לציור שהקים עם שניים מחבריו ללימודים ברחוב נחלת בנימין בתל אביב. הוא נדד לפתח תקווה ולכפר סבא עם בני משפחתו, אך חזר בחשאי לתל אביב והצטרף ל־12 השומרים. "חצר אחר חצר, בית אחר בית - ריק, ריק, ריק! צמרמורת של דאגה עברה בגופי. תל אביב היתה ריקה כקונכייה, חבויה כחנוכייה כל ימות השנה - וקרובה ללב ככותונת לעור", כך תיאר גוטמן את העיר שאליה שב בספרו לאנשים גדולים, "עיר קטנה ואנשים בה מעט". ב"שביל קליפות התפוזים", ספר שכתב לאנשים קטנים יותר, הוא הפך את החוויה הקשה של הגירוש והחזרה לתל אביב לסיפור הרפתקאות קסום, שממזג מציאות ואגדה, היסטוריה ודמיון.

פנס רחוב ראשון, רישום בדיו וצבע מים על נייר, 1959, אוסף מוזיאון
תל אביב לאמנות

געגועים לחיבוקים חמים
מאז שקראתי את "שביל קליפות התפוזים" לראשונה, כשהייתי בן 11, רציתי לחיות בתל אביב. היא היתה מרוחקת רק כמה קילומטרים מבית הורי ברמת גן, אבל בעולמו של ילד קילומטרים ספורים הם לפעמים געגועים לאינסוף. פנטזתי איך תל אביב תחבק אותי, כפי שחיבקה את גוטמן - "טוב להיות בין שתי זרועותיך, תל אביב: הזרוע הכחולה שלפני והזרוע הצהובה שמאחורי. כה לחי!". לפעמים דמיינתי את עצמי פוסע ברחוב הרצל, "שקוע במחשבות של עשיית חשבון נפש" (ילדים, כפי שגוטמן ידע היטב, עסוקים בכך לא פחות ממבוגרים), ורואה מול עיני יריעות יריעות של מחשבות תלויות באוויר - ברורות, מובנות, מנחמות.

קורים שם דברים גדולים ויש שם אנשים מעניינים, ניסיתי להלהיב את חברי לכיתה, מספר להם על נחום, גיבור הספר, שעשה ברגל, בשביל שסומן בקליפות תפוזים, את כל הדרך בחזרה לתל אביב מפתח תקווה, שאליה גורש עם משפחתו. הרבה קילומטרים הוא הלך, לפעמים יחף, מתחמק מפגזים שורקים ומברקים של אש, נס מחיילים תורכים ושאר צרות, צובר חוויות ומפגשים עם גדולים, שעם אחד מהם נשאר צמוד בבור שחת, "חבויים מפחד ומאש רותחת". בידיו החזיק נחום פתק חשוב לאנשי ועד תל אביב, שעתיד לסייע בחילוצו של "ככלות כל הקיצים" - תיק כבד, קשור בשתי רצועות עור, שאותו הטמינו פרנסי העיר ערב הגירוש בבור שקרקעיתו רוצפה, בבית שבתחילת שדרות רוטשילד, ובתיק כמות נכבדה של מטבעות זהב, שבהן ייעשה שימוש - "רק אם לא תהיה כל ברירה".

חלוץ בחולות, רישום בדיו, טוש, גוש והדבקות על נייר צבעוני, שנות הששים,
אוסף מוזיאון נחום גוטמן

לאמיתו של דבר, לא היה זה סיפור ההרפתקאות שריגש אותי, אלא תל אביב שאליה שב גוטמן, והדמויות הרומנטיות, החריגות, שעליהן סיפר - אברהם לב שהיה בודק יום יום בעיניו הטובות את שתילי העצים שניטעו ברחוב הרצל, גַן־גַנִין שיש לו כישרון של עשייה והמצאות להווה ולעתיד, השרברב ומדליק הפנסים זכריה פּוֹנימָיו, סרג'נטים בריטים, קצינים אוסטרלים, אחים בלגים.

לא פחות מהם ריגשה אותי ההתייחסות של גוטמן אלי, כילד קורא. הוא כתב בשפה עשירה ולא מתיילדת, לא ניסה לחנך אותי, לא דרש ממני דבר, תמיד בגובה העיניים, בלי פוצי־מוצי ובלי תרגילי הונאה, והודה בגלוי כי "אנו עוסקים לא בסיפור בלשים, רבותי; אני מספר על ראשיתה של תל אביב! מטרתי היא שכאשר תגמרו לקרוא את סיפורי - תדעו יותר מאשר ידעתם קודם על עיר זו ועל אנשיה". לילד בן 11, שעושה את צעדיו הראשונים, בדמיון, לקראת ההגירה העתידית לעיר הגדולה, היו במלים אלה הבטחה, קסם ותקווה.

עיר גנים ועצים בה הרבה
תל אביב, שנקראה בראשית ימיה "אחוזת בית", נוסדה בערב פסח תרס"ט (1909), בהגרלת 60 החלקות הראשונות של העיר בין המשפחות המייסדות. לפי המיתוס, נעשתה ההגרלה באמצעות רישום שמות המשפחות ומספרי החלקות על 60 צדפים לבנים ו־60 אפורים, שאסף אריה עקיבא וייס, ראש ועד תל אביב, על שפת הים, כי עיר השוכנת לחוף ים - מן הראוי שצדפים ישמשו בטקס לידתה.

כוונתם של מייסדי העיר היתה לבנות שכונה ירוקה ומטופחת, רחוקה ונפרדת מיפו הצפופה והמלוכלכת, "עיר גנים" ובה בתים המוקפים גינות ירק וערוגות פרחים, רחובות סלולים ועצים נטועים בשוליהם. וכך אכן נראתה אחוזת בית בראשיתה: בבתי המייסדים היו גינות קדמיות, מוקפות בגדר עץ, וגנן פיקח על נטיעות בשטחים ציבוריים וברחובות השכונה, שהיתה הראשונה בארץ שזכתה לאספקת מים מרכזית לבתים מיד עם הקמתה.

שיקול מרכזי בהקמת השכונה החדשה מחוץ ליפו היה רצון המייסדים ליצור חיי קהילה עבריים אוטונומיים, להקים מוסדות חינוך ותרבות ולטפח את השפה העברית. הסמל הבולט ביותר להצלחתם היה גימנסיה הרצליה, שבין כותליה לא רק למדו אלא גם האזינו לקונצרטים ונהנו ממופעי תרבות. אביו של גוטמן, הסופר ש' בן ציון גוטמן, היה ממייסדי אחוזת בית. כאשר הילד נחום היה בן 12, עזבה משפחתו את ביתה בנווה צדק ועברה לגור ברחוב הרצל, ליד גימנסיה הרצליה, בשכונה העברית החדשה, שהפכה בעבורו לגן עדן של ילדות, שאליו יתגעגע ואותו יצייר ויכתוב במשך שנים רבות אחר כך.

המיתולוג של תל אביב "שביל קליפות התפוזים" נכתב אמנם ב־1958, כאשר תל אביב כבר היתה דומה לעיר הסואנת של ימינו יותר מאשר לאחוזת בית, אך גוטמן שימר בספרו - וכך גם בתודעתנו - את תל אביב של ילדותו, כעולם אידיאלי, יישוב של אנשים טובים החיים בשלום זה עם זה כשהם טובלים בירק ובשמש.

דפדוף מהיר ב"שביל קליפות התפוזים", והגוף נמלא בריח של עצי שקמה, תפוזים וים, העין נחה על הרישומים הפשוטים, התמים, האוהבים של עיר קטנה ואנשים בה מעט, ואני מרגיש את הנוסטלגיה, מתוקה, מנחמת, בגוני צהוב של חול וכחול של ים, מאיימת להשתלט, מתחננת לפורקן. געגוע לעיר קטנה, שבה "החיפושיות שרחשו בחול היו האזרחים הראשונים".

אבל בשביל נוסטלגיה, מתברר, לא חייבים היסטוריה. ולפחות בתל אביב, כך נראה, נוסטלגיה היא מצב נפשי קבוע. כי הגעגועים לחולות הזהב נולדו מיד עם ראשיתה של תל אביב, ואינם רק פרי ההשתנות המהירה שלה. ערב מלחמת העולם הראשונה, כאשר בתל אביב חיו פחות מ־2,000 איש ואשה וניצבו בה לא יותר מ־150 בתים, כבר אז נוצר הדימוי שלה, לפחות בספרות, כעיר פתוחה, כרך גדול, מודרני ודינמי, וכבר אז גם החלו בהתרפקות נוסטלגית על עברה, כפי שמראה נורית גוברין בספרה "כתיבת הארץ". חזון העיר העברית הראשונה היה כרוך מראשיתו עם צער על הגשמתו הצפויה.

שנים אחר כך, כאשר תל אביב כבר הפכה באמת לכרך גדול ודינמי, המשיך גוטמן במגמה זו, דבק בתמונות ילדותו, סירב למלא בדימויים חדשים את הפער שנוצר בין התמונות הפיוטיות שנאצרו בזכרונו לבין המציאות המשתנה וניסה לשמר לפחות את הזיכרון של תל אביב טרם הגשמת חזון המודרניות. "אני רואה את גבעותיך הולכות ונמחקות ממשב הרוח, הוי, תל אביב! גם זוכריך עתידים להימחק מעל פני האדמה, לכן אני אומר: תל אביב, חִקקי את זכרונותיך על לבבות צעירים", כך אומר גיבור "שביל קליפות התפוזים" בפרק ה"נאום שלא נאמר", שבו מוחה גוטמן על הריסת מגדל המים של תל אביב, במפגש רחוב הרצל ושדרות רוטשילד, שהיה "בית העירייה של השכונה. בו התרכזו החיים הציבוריים של השכונה ושל היישוב... מנורת נפט גדולה האירה את האולם ושיטחה ריבועי אור גדולים על החול שסביב המגדל. התנים היו חוששים להיכנס בתחומם".

בניסיון לשמר את תל אביב של פעם כעולם אידילי, פיוטי ונעים, גוטמן הצליח. כי עד היום, כאשר אנחנו מדברים על אחוזת בית ועל תל אביב של פעם, אנחנו מדברים בתמונות של גוטמן, וכאשר אנו כותבים אותה, אנו משתמשים במלותיו. ציוריו וסיפוריו אחראים במידה רבה לזיכרון הקולקטיבי שלנו, הממשי והבדוי, של תל אביב בראשיתה, שהפכה לחלק מתבנית נוף ילדותי.

"כשיש בי הרגשה של שפע, של טעם החיים, אז אני כותב או מצייר", אמר פעם גוטמן, מפריך באחת את המיתוס כי יצירה יכולה לנבוע רק מסבל וכאב, והופך - בעפרונותיו, במכחוליו ובמכונת הכתיבה שלו - למיתולוג של תל אביב.

______

תודה מיוחדת למשפחת גוטמן ולמוזיאון נחום גוטמן, על הסיוע בהפקת הכתבה. בהכנת הכתבה נעזרתי במאמריהם של בתיה כרמיאל ויואב דגון, שהופיעו בקטלוג התערוכה "תל אביב של נחום גוטמן", הוצאת מוזיאון נחום גוטמן.

# data[].attributes.attachment_link.title
תל אביב של נחום גוטמן - מזרח-תיכון - מסע אחר

# data[].attributes.attachment_link.description
"אנשים שהיו עוברים את רחוב הרצל בלילה, היו שוקעים במחשבות של עשיית חשבון נפש. הרחוב לא היה קצר מדי כדי שלא יספיק להתרכז; והוא לא היה ארוך מדי, כדי להטיל שעמום. איך להגיד? - תל אביב היתה בדיוק בגודל הדרוש כדי להנביט בלבבות מחשבות ועשיית סיכומים.

# data[].attributes.headline
פינה עגולה פינה ישרה ראישתה של תל אביב

# data[].attributes.subject
פינה עגולה פינה ישרה ראישתה של תל אביב

# data[].attributes.body
דור ,אבירן ,ניגר

# data[].attributes.attachment_link.title
בוועדת הבניין

# data[].attributes.headline
נאום מעל מגדל המים שאיננו עוד נחום גוטמן, 1959, אוסף משפחת גוטמן

# data[].attributes.subject
נאום מעל מגדל המים שאיננו עוד נחום גוטמן, 1959, אוסף משפחת גוטמן

# data[].attributes.headline
פינה ישרה פינה עגולה עקיבא ויי

# data[].attributes.subject
פינה ישרה פינה עגולה עקיבא ויי

# data[].attributes.body
ניגר אבירן ודור

# data[].attributes.attachment_link.title
לקראת הקמתו של מגדל אפריקה

# data[].attributes.body
יוסף, אמיר,יובל

# data[].attributes.headline
פנס בודד שיר של חוה אלברשטין

# data[].attributes.subject
פנס בודד שיר של חוה אלברשטין

# data[].attributes.headline
ערוץ הטינגלינק אחוזת בית

# data[].attributes.subject
ערוץ הטינגלינק אחוזת בית

# data[].attributes.body
ראובנה

# data[].attributes.body
נאוה רחל

# data[].attributes.body
ליאור

# data[].attributes.body
יהונתן

# data[].attributes.body
יהונתן

# data[].attributes.headline
חדש מול ישן ראובנה

# data[].attributes.subject
חדש מול ישן ראובנה

# data[].attributes.headline
התפקידו של מגדל המים

# data[].attributes.subject
התפקידו של מגדל המים

# data[].attributes.body
מגדל מים הוא מכל מים ענק המתנשא לגובה רב במטרה ליצב את הלחץ במערכת אספקת המים ולצבור מים לשעת חרום.
זמינות המים מהמגדל לא תלויה
באספקת חשמל.

שימושים נוספים

ישנם מגדלי מים המשמשים תצפית. ישנם אפילו מגדלי מים עם מסעדות בקומות העליונות. נפוץ גם להשתמש במגדלי מים כמתקן לאמצעי תקשורת כמו שידורי רדיו או אנטנה.

# data[].attributes.headline
פינה ישרה פינה עגולה 

# data[].attributes.subject
פינה ישרה פינה עגולה 

# data[].attributes.body
תמונה ניגר דור אבירן

# data[].attributes.headline
מגדל המים בגלויה

# data[].attributes.subject
מגדל המים בגלויה

# data[].attributes.headline
מגדל המים הראשון

# data[].attributes.subject
מגדל המים הראשון

# data[].attributes.body
https://www.google.com/maps/d/viewer?mid=1qoEQMPAaHSiR6s4g0zEgJNXUNTY&ll=32.070389036749276%2C34.75354839216004&z=15

המוסד הציבורי הראשון שבנתה השכונה החדשה אחוזת בית היה מכון מים. מבנה קטן ולצידו מגדל ושני דוודים גדולים. המבנה נבנה בפיקוח האדריכל יוסף ברסקי מעל באר המים הראשונה אשר נחפרה על גבעה קטנה בגובה של כארבעים מטר מעל פני הים, בקצה שדרות רוטשילד. היה זה גבולה של אחוזת בית

# data[].attributes.headline
פינה ישרה פינה עגולה 

# data[].attributes.subject
פינה ישרה פינה עגולה 

# data[].attributes.body
קישור
דור אבירן ניגר

# data[].attributes.attachment_link.title
פינה עגולה פינה ישרה

# data[].attributes.attachment_link.description
פה התרחשה אפיזודה מצחיקה בתולדות תל אביב כפי שתוארה בסיפרו של נחום גוטמן ''עיר קטנה ואנשים בה מעט'' עקיבא וייס בנה את ביתו עם מרפסת עגולה שפונה לרחוב הרצל. אחר כך החל פולאק שכנו לבנות את ביתו ולתדהמתו...

# data[].attributes.headline
פינה עגולה פינה ישרה 

# data[].attributes.subject
פינה עגולה פינה ישרה 

# data[].attributes.body
אבירן ניגר ודור

# data[].attributes.headline
פנס הרחוב נחום גוטמן 

# data[].attributes.subject
פנס הרחוב נחום גוטמן 

# data[].attributes.body
עמית ב"ס און

# data[].attributes.headline
תחנות ואחרים ביה"ס און

# data[].attributes.subject
תחנות ואחרים ביה"ס און

# data[].attributes.body
תלמידים יקרים:

לפניכם רשימת התחנות והתלמידים האחראיים עליהן:

1. פינה עגולה פינה ישרה- דור, אבירן, ניגר

2. הקיוסק הראשון: נור, גיל, שחף

3. פנס הרחוב: עמית, חכים

4. גימנסיה הרצליה: גיל, נור, שחף

5. מגדל המים: אמיר, יוסף, יובל

6. מחסום הרכבת: דור, אבירן

7. אירה יאן: דור, אבירן

8. קולנוע עדן: אמיר, יוסף, יובל

# data[].attributes.headline
קוד לטינגליק פרו 

# data[].attributes.subject
קוד לטינגליק פרו 

# data[].attributes.body
QKRWLP

# data[].attributes.body
https://prezi.com/ntnmcylyp2n8/copy-of-the-old-train-from-jaffa-to-jerusalem-1892/?utm_campaign=share&utm_medium=copy

# data[].attributes.headline
לוגו סל אביב

# data[].attributes.subject
לוגו סל אביב

# data[].attributes.headline
הגרלת הצדפים ומגדל המים!

# data[].attributes.subject
הגרלת הצדפים ומגדל המים!

# data[].attributes.body
הגרלת החלקות באחוזת בית התקיימה בשטח החולות, בתחילת שדרות רוטשילד של ימינו. במקום שבו נערכה ההגרלה הוקם מגדל המים הראשון של תל אביב ובסמוך לו היה ביתו של מאיר דיזנגוף, ראש העירייה הראשון. כיום נמצא בבית דיזנגוף מוזיאון קטן ומעניין, שבו תוכל למצוא מידע רב על אחוזת בית ועל ימיה הראשונים של תל אביב.

# data[].attributes.headline
גימנסיה הרצליה במשחק וונדרינג

# data[].attributes.subject
גימנסיה הרצליה במשחק וונדרינג

# data[].attributes.body
beta.experien.city/event.html?idexp=3503

# data[].attributes.body
קבוצה 1- מיכאל קושניר
קבוצה 2-סאשה דרפקין
קבוצה 3-טלי זאורוב
קבוצה 4- דניאלי טבצ'ניק
קבוצה 5- מקסים ͟ג͟͟ו͟͟ט͟͟מ͟ן
קבוצה 6- טמיר גרויסמן
קבוצה 7- דניאל גורביץ'
קבוצה 8-גודנס אוקאדיקה

# data[].attributes.headline
יונתן מציג נחום גוטמן

# data[].attributes.subject
יונתן מציג נחום גוטמן

# data[].attributes.headline
נאוה רחל מציגה נחום גוטמן

# data[].attributes.subject
נאוה רחל מציגה נחום גוטמן

# data[].attributes.headline
הלוגו המשותף לטינגלינק

# data[].attributes.subject
הלוגו המשותף לטינגלינק

# data[].attributes.headline
איך עושים ריאיון? 

# data[].attributes.subject
איך עושים ריאיון? 

# data[].attributes.body
הנחיות כלליות

# data[].attributes.headline
סרטון על בניית הגמנסיה ועל ההרס שלה

# data[].attributes.subject
סרטון על בניית הגמנסיה ועל ההרס שלה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
אורי גבריאלי

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
פסיה פרלשטיין

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
מאיר דיזנגוף

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
עיריית תל-אביב

# data[].attributes.attachment_link.title
אחוזת בית . סיפורם של ראשוני תל-אביב (1969)

# data[].attributes.attachment_link.description
סרט נדיר שהופק ע"י סרטי שבט ב1969. שנת ה60 לתל-אביב. הצלם: אדם גרינברג והבמאי: אורי גבריאלי. בסרט משתתפים גב' יהודית הררי, פסיה פרלשטיין, בנו של ראובן סגל ובני מייסדים נוספים. (שמו המקורי של הסרט לא וודאי). בשנים הראשונות לשידורים, הטלויזיה הוסיפה כותרות במערכת אלקטרונית נפרדת והסרט שודר בפילם, שעדיין לא אותר.

# data[].attributes.headline
שייקה אופיר -לקלף תפוז

# data[].attributes.subject
שייקה אופיר -לקלף תפוז

# data[].attributes.body
מתוך שביל קליפות התפוזים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
הערוץ הראשון

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
ימי תל אביב הקטנה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
ביאליק ורבניצקי

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
המשוררת אנדה עמיר - פינקרפלד

# data[].attributes.attachment_link.title
נחום גוטמן - תכנית לכבודו שצולמה בשנת 1980 כשנה לפני פטירתו

# data[].attributes.attachment_link.description
תכנית לכבוד נחום גוטמן שצולמה בשנת 1980 כשנה לפני פטירתו והיא מעין ציור של ימי ת"א הקטנה. בקטע שצולם בעבר גוטמן מספר על ביקור של ביאליק ורבניצקי אצל אביו המשורר ש.בן ציון כמו כן משתתפים: המשוררת אנדה עמיר - פינקרפלד, שכנתו וידידתו, עמוס קינן ראה את נחום מצייר, שייקה אופיר קורא ומדגים איך מקלפים תפוז, נורית גלרון, ואריק לביא שרים משירי ת"א הקטנה.

# data[].attributes.headline
אנימציה על פי סיפורו של גוטמן

# data[].attributes.subject
אנימציה על פי סיפורו של גוטמן

# data[].attributes.body
מחסום השבת

# data[].attributes.attachment_link.title
נחום גוטמן - "מחסום השבת"

# data[].attributes.attachment_link.description
פיילוט המבוסס על סיפור "מחסום השבת" מאת הסופר והצייר נחום גוטמן. לקראת הפקת סרט אנימציה באורך מלא בשם "בין חולות ושביל קליפות".

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
To our wonderful community of readers:

The author has made this book available to you free of charge. We'd be really grateful if you'd consider one of the following:

Donating a dollar to the author

If you enjoyed the book, leave a like!

Write a few words of encouragement in the comments section below

Share it with your friends, you can use this shortlink:

Thanks for your generosity!
Mel, Ran, Shuli and the Ourboox team

# data[].attributes.attachment_link.description
To our wonderful community of readers: The author has made this book available to you free of charge. We'd be really grateful if you'd consider one of the following: Donating a dollar to the author If you enjoyed the book, leave a like!

# data[].attributes.headline
עיר קטנה וניסיון אונס אחד

# data[].attributes.subject
עיר קטנה וניסיון אונס אחד

# data[].attributes.body
מאמר אקדמי

# data[].attributes.headline
מסלול טיול בשדרות רוטשילד

# data[].attributes.subject
מסלול טיול בשדרות רוטשילד

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
פורטל מידענות למטייל העצמאי בישראל ובעולם

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בית אליהו גולומב, מפקד ההגנה בשדרות רוטשילד, תל אביב, ישראל. צילם:

שדרות רוטשילד תל-אביב - פנינה אדריכלית בינלאומית
סיפורה של השדרה הראשונה בתל-אביב - היסטוריה, בתים ואנשים
מסלול: עירוני, רגלי, קל, בשטח מישורי ■ אורך מסלול: 2 ק"מ ■ משך הטיול: שעתיים עד ארבע שעות ■ מתאים לכל עונות השנה ■ מומלץ לטייל בשעות היום ■ מומלץ למשפחות, מתאים לעגלות ילדים ולעגלות נכים ■

חניה: בעייתית ברחוב עצמו ולכן כדאי לחנות בחניון מסודר.

נקודת מוצא: תלוי מאיפה ואיך מגיעים באים - הסבר בהמשך.

נקודת סיום: גן יעקב- גן השקמים- בלב מתחם התרבות הכולל את "היכל התרבות", תיאטרון "הבימה" החדש ו"מוזיאון הלנה רובינשטיין".

1. מגדל שלום. איך מגיעים למגדל שלום? לבאים מצפון תל-אביב בנתיבי איילון - יש לפנות מערבה לרחוב ראש פינה, אחר כך לנסוע ברחוב לוינסקי לכיוון מערב ולפנות צפונה לשדרות הר ציון, לכיוון התחנה המרכזית הישנה. לפני התחנה יש לפנות מערבה לרחוב השומרון ובצומת הבאה, בדרך פתח תקווה, פונים מערבה ונוסעים עד לרחוב הרצל. ברחוב הרצל נוסעים לכיוון צפון עד לתחילת שדרות רוטשילד, סמוך למגדל שלום.

2. תחנת הרכבת ההגנה, ברגל. כעשרים דקות הליכה [ 1.8 ק"מ] עד תחילת המסלול.

ביציאה מתחנת הרכבת יש לפנות שמאלה לרחוב לוינסקי וללכת מערבה עד המפגש עם רחוב הרצל. לאחר מכן יש לפנות ימינה עד שדרות רוטשילד.

3. תחנת הרכבת ההגנה, באוטובוס. אפשר להגיע לתחנה המרכזית החדשה ומשם במונית שירות או אוטובוס כפי שיוסבר בהמשך.

4. תחנת הרכבת ההגנה, במוניות שירות מספר 4 או 5. יש לבקש מהנהג לרדת בשדרות רוטשילד.

5. תחנת הרכבת ההגנה, באוטובוס דן קווים 4 או 5. התחנה המרכזית החדשה נמצאת על רחוב לוינסקי ממערב לנתיבי איילון במרחק הליכה קצר מתחנת הרכבת. מהקומה הרביעית יוצאים קווים 4 ו-5 של דן. הנוסעים בקו 4 ירד בתחנה ברחוב אלנבי פינת אחד העם ויצעדו אחורה כמה מטרים עד שדרות רוטשילד. הנוסעים בקו 5 ירדו בתחנה הראשונה בשדרות רוטשילד.

אנחנו נמצאים באחד מארבעת הרחובות הראשונים של העיר תל- אביב בימים שנקראה עדיין "". תל אביב הוקמה בשנת 1909 כשכונת מגורים של בבנייה עצמית עבור יהודי יפו [כיום ], ורק בשנות העשרים החלה להתרחב לכיוון שדרות רוטשילד. בדצמבר 1910, החליט ועד "אחוזת בית" לקרוא לשדרה הראשונה של העיר על שם הברון רוטשילד. השדרה התחילה מנווה צדק ממערב ל"אחוזת-בית", ושוליה במזרח הובילו לשטח פתוח של חולות. כאשר "אחוזת-בית" הפכה לתל-אביב, נוספו במזרחה של השדרה בתים נוספים. מרבית הבתים שנבנו בתקופה זו נבנו בסגנון מעורב - שילוב של סגנונות מזרחיים ואירופיים.

שדרות רוטשילד היו רחוב רוחבי שחצה את רחוב הרצל [הרחוב הראשון בעיר], אחד העם, ליליינבלום ויהודה הלוי.

כיום מצלים על חלק מבתיה הישנים של השדרה מגדלים חדשים, אך הקסם הארכיטקטוני של בתי האבן העתיקים שחלק ניכר מהם עברו שחזור ושיפוץ במגמת שימור אותנטי, לא פג. מלבד המבנים בעלי החשיבות האדריכלית ההיסטורית והמוזיאונים, נמצאים בשדרה גם מוסדות תרבות, חינוך ומרכזים פיננסיים. אל המופע האורבאני המרתק מצטרפים פסלים ויצירות אמנות, חלק מהמוצגים קבועים וחלק מוצג באורח זמני לתקופות קצובות.

■ לידיעת המטיילים בימי שלישי ושישי בבוקר - קיים יריד אמנות וחפצי נוי במדרחוב נחלת בנימין הסמוך.

שיעור קצר בהיסטוריה העולמית והמקומית יסייע לנו להבנת מקורות ההשראה הארכיטקטונית של הבתים בשדרות רוטשילד.

הכול התחיל בשנות העשרים כאשר חלק מבני הדור הצעיר של תושבי "אחוזת בית" נשלחו ללמוד באוניברסיטאות במרכז אירופה. בתקופה זו פרחו בקרב הצעירים ביבשת זו אידיאות שונות לתיקון העולם וליצירת חברה שוויונית. האידיאות שעסקו בכל תחומי החיים השפיעו גם על צעירי "אחוזת בית" שנטמעו לשנים אחדות בהוויה האירופאית. אלה שלמדו בגרמניה הושפעו מהתפיסה הסוציאליסטית שיצרה נקודת מבט מהפכנית באמנות ובעיצוב. בין יוצרי המהפכה בתחומים אלה, היה בית ספר בשם "" לאדריכלות. הנחת העבודה שנלמדה ב"באוהאוס" הציגה מודל מגורים חדשני שתכליתו הפניית עורף לבניית בתים מפוארים לעשירים ותכנון בתים נוחים למעמד הפועלים. בשנות השלושים כאשר ניצני הנאציזם התפשטו בגרמניה ובמדינות אחרות באירופה, חזרו רבים מהצעירים לתל-אביב. הבנים החוזרים התקבלו בשמחה לחיקה של העיר הבתולית שאדמותיה צמאו לבנייה חדשה. כך התאפשרה בנייתם של אלפי בתים בסגנון ה"באוהאוס" ובסגנון אקלקטי המערֵב בין עיצוב מזרחי לעיצוב אירופאי על פני רחובותיה בטווח של כ-15 שנים בין השנים 1931 - 1956.

בתי הבאוהאוס. הבתים ניתנים לזיהוי בשל צורת המבנה המרובע הא- סימטרי המשולב בצורות גיאומטריות פשוטות. החלונות מלבניים וארוכי צלעות כמו במפעלים, או עגולים כמו באוניות, וחזיתות הבתים והמרפסות מעוגלות.

רוב הבתים נסמכים על עמודים והמפלס התחתון פנוי להתכנסות דיירים ומאפשר ניתוק של מפלס המגורים מהרחוב. במבט אל על ניתן להבחין בגגות השטוחים, גם משטח זה נוצר בהשראת תפיסה חברתית כדי לאפשר לדיירים התכנסות ומפגש. את החותם האדריכלי הייחודי של ה"באוהאוס" התל-אביבי הטביעו במשך השנים מספר אדריכלים מובילים ביניהם: אריה שרון, זאב רכטר, דב כרמי ואחרים, שיצרו סגנון בנייה מגויס לטובת האקלים הים תיכוני. תחת שרביטם הוגדלו והתגבהו החלונות ונוצרו פתחי אור ואוויר נוספים מחופים בגגונים, המרפסות הוגדלו משמעותית כלפי הרחוב ועל הגגות נבנו פרגולות.

כמעט כל בית בשדרות רוטשילד טומן בחובו סיפור, הבאנו לכאן מידע רב, ואתם תבחרו למה ועד כמה להתייחס במהלך הטיול.

על גבול שכונת נווה צדק נבנה על-ידי קבוצת חבס מגדל המגורים רוטשילד 1 אשר מתוכנן להיות מגדל יוקרה בן 30 קומות.

מול בית מס' 2 נבנו בעבר תחנת האוטובוסים המרכזית תל-אביב ומוסך אגד שפעלו במקום עד שנות ה-40. על המבנה מצל עץ איקליפטוס עתיק ממוצא אוסטרלי.

ממשיכים אל בית מס' 11 הנמצא בפינת רחוב הרצל. היה זה ביתם של הנאהבים והנעימים יוסף אליהו שלוש ורעייתו האהובה פרלה [פַרחה]לבית מויאל. שלוש היה סוחר, קבלן ואיש ציבור ששאף להפגיש בין משכילים יהודים וערבים במסגרת רעיונית חדשנית בשם "המגן".

בית מס' 12 הנו שריד היסטורי לימי שכונת "אחוזת בית". בבית זה התגורר דוור בשם אברהם פוגל, שנרצח בנסיבות מסתוריות בשנת 1939. זהו בית פרטי עם גג רעפים וגינה קטנה, על אחד מקירותיו צויר בימי המנדט סמל האצ"ל ולצדו נרשם ציטוט מ"שמשון", ספרו של זאב ז'בוטינסקי.

בית מס' 16 הוא ביתם של צינה ומאיר דיזנגוף ראש העיר הראשון, שנבנה בשנת 1910. לאחר שצינה נפטרה [1930] החליט דיזנגוף להצטמצם בחדר אחד למגורים ולהפוך את הבית למוזיאון לאמני העיר. ב-15 במאי 1948 הוכרזה באחד מחדרי בית זה מדינת ישראל, הקומה והחדר השמור - היכל העצמאות - הפכו למוזיאון פתוח. חלק אחד בבית מוקדש לימיה הראשונים של העיר ופועלו של דיזנגוף והחלק השני להכרזת העצמאות. [לתיאום סיור מודרך יש להתקשר: 03-5106426 או 03-5173942] בקומות העליונות נמצא בית התנ"ך, חוויה פדגוגית אמנותית המשלבת עבודות והפעלות לגילאים שונים על סיפורי התנ"ך וגיבורי המקרא. [לתיאום סיור מודרך יש להתקשר: 03-5177760].

במרכז השדרה מול בית מס' 18 בכיכר המייסדים ניצבת "אנדרטת המייסדים", שהוקמה כמחווה ל-66 מייסדי העיר שהגרילו ביניהם את אדמותיה. כאן היה בית הוועד וכאן נכרתה הבאר הראשונה בעיר. על האנדרטה חקוקים שמות המייסדות ובצדה האחורי תבליט שנעשה על ידי הפסל אהרון פריבר. האנדרטה הוקמה בשנת 1949 לרגל 40 שנה לייסוד תל אביב.

זה עתה יצאנו משכונת אחוזת בית ונכנסנו לאחוזת [נחלת] בנימין הגובלת ברחוב הרצל.

הצמחייה בשדרה. בהזדמנות זו כדאי לשים לב לירק מסביב. השדרה נטועה בשתי שורות עצים משני צדדיו של אי התנועה המרכזי. חלק מהעצים בשדרה נטועים מצדי המדרכות. הנטיעות בשנות העשרים היו של עצים ארצישראלים כמו אזדרכת, ברושים, עצי גרווילאה, דקלי ושינגטוניה ושקמים אפריקאיות שהונבטו במשתלת גימנסיה הרצליה הסמוכה, ובשנות השלושים ניטעו צאלונים, פיקוסים ירוקי עד ועצי סיגלון.

עד 1922 הייתה השדרה השטח הציבורי הירוק היחיד בעיר, אז נחנכה גם "", הגן הציבורי הראשון של תל-אביב [רחוב גרוזנברג סמוך לרחוב נחלת בנימין]. לפני שנמשיך, מידע קצר על מי היה אוסקר גרוזנברג. גרוזנברג היה ממובילי ההגנה על בייליס, יהודי שהואשם ברצח נער אוקראיני [1913] . עלילת הדם הסתיימה בזיכויו של בייליס וגרוזברג זכה לשאת שם של רחוב בתל-אביב.

הקיוסק. לא תוכלו להתעלם מהמבנה המצולע קיוסק קפה אספרסו בר הנמצא בהמשך השדרה בפינת רחוב הרצל. זהו שחזור של הקיוסק הראשון שנבנה בתל-אביב בשנת 1910 ותוכנן על-ידי האדריכל יוסף ברסקי. סמוך לקיוסק הוצב פנס הרחוב הראשון בעיר [הפנס המקורי מוצב כיום בקומת הקרקע במגדל שלום] דמיינו לנגד עיניכם את צעירי העיר מתגודדים ליד דלפק העץ ומזמינים כוס סודה. דמיינו את חיים נחמן ביאליק אומר למוכרת: "גזזיני ואגרשך, העדיפיני במילייך" [השקיני בגזוז ואשלם לך במטבע גרוש ותתני לי עודף במטבעות של מיל]

על תולדות הקיוסק ושיפוצו קיראו בשתי רשימות קצרות של האדריכל יוסי מטלון. העגמומית משהו שכתב עם פתיחתו המחודשת.

ממשיכים אל בית מס' 23 שהיה ביתה של משפחת שרתוק. הבניין נבנה ב-1912 על-ידי זאב שרתוק, והתגוררה בו גם משפחת אחיו, יעקב שרתוק. בבית זה התגוררו בנו של יעקב, [לימים שר החוץ וראש הממשלה השני של מדינת ישראל], בתו עדה ובעלה [ממקימי "ההגנה" וראשי תנועת העבודה], ואחר כך, האחות רבקה ובעלה שהיה מפקד "ההגנה" וניהל בבית את ענייני הביטחון של הישוב. בשנות השישים נקלעה אלמנתו של גולומב לקשיים ועמדה למכור את הבית לקבלנים. או אז התגייסה ראש הממשלה גולדה מאיר ועמה ותיקי ארגון "ההגנה" להצלתו של הבניין. הבית נרכש מחדש, חזיתו שומרה ושופצה בידי האדריכל יוסף ברלין ונקבע עליה תבליט אבן המכריז "בית אליהו גולומב". האגף האחורי של הבית תוכנן לשימור בידי פרופסור יוחנן רטנר. בתוך הבית הוקם "מוזיאון ההגנה" עם תפאורה אותנטית מימי ראשית היישוב; מרצפות מצוירות וקירות מעוטרים. בקומות העליונות ניתן לצפות בתצוגת מולטי-מדיה על תולדות ארגון "ההגנה" [לתיאום סיור מודרך יש להתקשר: 03-5608624 או 03-5600809]

שני הבתים הבאים הם בתים משופצים שנבנו בסגנון ה עם הרבה קשתות ומוטיבים דקורטיביים בהשראת החי והצומח. בית מס' 27 באלנבי פינת רוטשילד הוא בית אברהם מויאל, אביה של פרלה, שנישאה לאליהו שלוש שהוזכר לעיל.

הבית הצמוד לו בית מס' 29 הוא בית לדרברג, המעוטר במעקות מפורזלים על מרפסותיו ואריחי קרמיקה מצוירים של אמני בצלאל על קירותיו.

מגדל מאייר נבנה ברוטשילד 34 וצפוי להיות בניין המגורים הגבוה בישראל.

מגדל U-בנק, לשעבר "בנק כללי" בבעלות משפחת רוטשילד נמצא בשדרות רוטשילד מס' 38 הוא מבנה ארכיטקטוני מעניין בעל חידודים וחלונות כחולים שתוכנן על-ידי האדריכל אריה פרייברגר.

בית מס' 40 הוא בית הבנק הבינלאומי שהיה "" של אחוזת בית שתוכנן על-ידי האדריכל דב הרשקוביץ והוקם בשנת 1926. בשנת 1935 נוספה לו קומה שנייה ובשנת 1942 נקבעו בו משרדי הרבנות והחברה קדישא העירונית, לימים נמכר המבנה לבנק שהתחייב על שימורו. שימו לב עתה אל מגדל הבנק הבינלאומי הצמוד המתנשא אל על ברחוב יהודה הלוי, בין הרחובות שד"ל ויבנה. לפני הכניסה לבניין, פרושה רחבה ציבורית. המגדל נבנה בעורף הבניינים ההיסטוריים "בית ועד הקהילה" ו"בית רבקה גרינוולד" תוך התחייבות של משרד האדריכלים האמריקאי Pei-Cobb-Freed [המיוצג בישראל על ידי משרד ניר-קוץ] לשמר את שני המבנים ההיסטוריים. מגדל הבינלאומי בנוי מקירות זכוכית בצורת חמש מנסרות משולשות בגבהים שונים ומתנשא לגובה של 32 קומות, הוא דומה במבנהו למגדל הבנק של סין שבנה Pei בהונג קונג. בבניין זה יושמה טכנולוגיה חדשנית של בנייה בזכוכית שקופה וצריכה מינימאלית של חשמל למיזוג אוויר. בזכות טכנולוגיה זו הוגדר הבניין כ"מגדל המשרדים הירוק הראשון בישראל".

בניין מס' 45 הוא המגדל של חברת הביטוח "ציון". זהו המגדל הראשון בשדרה ובהמשך להקמתו של מגדל זה נבנה מולו "מגדל אלרוב".

בית מס' 46 [פינת רחוב שד"ל] היה בית משפחת לוין שתוכנן על-ידי האדריכל יהודה מגידוביץ', והוקם בשנת 1924. הבית עשיר בקישוטים ובסמלים בסגנון רומנטי, ובחזיתו פגודה. לימים שכנה בו שגרירות ברית המועצות, כשהשגרירות עברה לרמת-גן הבית ננטש. בשנת 1991 הוכרז המבנה לשימור ובסיום עבודות השימור בסוף שנות ה-90 נודע כבית המכירות הפומביות "סותביס". שימורו של הבניין נעשה במקביל לבניית "מגדל אלרוב" הנמצא בעורף המבנה ששטחו אוחד עם שטח בית השגרירות. מגדל אלרוב המתנשא לגובה של 23 קומות משלב בתוכו הישג של שימור היסטורי עם בנייה מודרנית. הבניין צמוד לבניין הבורסה לניירות ערך הנמצא ברחוב אחד העם המקביל.

בית מס' 48 [רמח"ל 2] הוא בית נפרסטג שתוכנן על-ידי האדריכל פנחס היט והוקם בשנת 1933.

בית מס' 65 הוא ביתו של ש. בן ציון, שתוכנן בשנת 1925 על- ידי האדריכל יהודה מגידוביץ' .

בית מס' 67 הוא בניין משרדים שהיה בעבר ביתה של משפחת סמואלסון. הבית הוקם בשנת 1932 ותוכנן על-ידי האדריכל חיים סוקולינסקי. חזית המבנה הפונה לרחוב נחמני מעוגלת ואל השדרה פונות מרפסות תלויות. מזה שנים שבית המגורים הוסב לבניין משרדים.

בית מס' 76-74 הוא ביתה של משפחת מוזס שנבנה מחדש בשנות ה-90.

בית מס' 71 הוקם בשנת 1934. זהו בית קריגר שתוכנן על-ידי האדריכל זאב רכטר. בית המגורים בן שלוש הקומות משדר צורניות מאופקת. ראו את המרפסות השקועות היוצרות שעשועי אור וצל ואת משטח החזית המובלט מעט ומטויח בלבן. הפתח הצר והארוך נוצר בהשראת האדריכל השוויצרי לה קורבוזיה [עליו נרחיב בהמשך].

בניין מס' 80 הוא בניין של בנק מסד שנבנה בשנות ה-70 על מה שהיה בעבר "קולנוע שדרות", אחד מבתי הקולנוע הוותיקים בתל אביב. לפני כן פעל בבניין התיאטרון הארץ ישראלי ששימש לזמן מה אכסניה לתיאטרון הבימה.

בית מס' 81 עשוי לבני סיליקט [silicate] כמוטיב דקורטיבי ליצירת משחקי אור וצל לעין המתבונן. הבית תוכנן על-ידי האדריכל יוסף ברלין שהזכרנו כמי שתכנן את חלקו הקדמי של מוזיאון "ההגנה" ובתים נוספים בשדרה. הוא ובנו זאב תכננו גם את בית מס' 82 בפינת רחוב מזא"ה בהשפעת סגנון המבוסס על עיטורים גיאומטריים העשויים ממקורות השראה מגוונים. בית המגורים שהוקם בשנת 1933 למשפחות רובינסקי-בראון, הנו בעל שתי החזיתות עם מערך מסוגנן של חלונות ומרפסות. הבית בנוי בקווים אופקיים פתוחים והבדלי גוון הטיח בין הקומות מדגישים קו זה. הארכיטקטים התייחסו אל מיקום הבית במפגש הרחובות ויצרו בפינתו גגון הצללה בצורת משולש. אגב, הגוונים העזים השולטים כיום במבנה אינם מקוריים ונוספו לו ברבות השנים.

הגענו לבית מס' 83 הבנוי גם הוא מלבני סיליקט חשופות, זהו ביתה של משפחת האדריכל יוסף ברלין ורעייתו שושנה, שהייתה פסלת וציירת. יוסף ברלין עלה לארץ בשנת 1921 והקים עם אדריכל נוסף בשם פסובסקי את 'אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים'. שמונה שנים לאחר עלייתו ארצה הושלמה בניית הבית [1929].

מצבו הכללי של בית אנגל, בית מס' 84, שנבנה בצורת האות ח' סביב חצר פנימית ופונה לרחוב מזא"ה, אינו טוב. הבית שתוכנן על-ידי האדריכל בהמשך לתפיסתו האורבאנית של האדריכל השוויצרי לה קורבוזיה, זקוק לשיפוצים וראוי לשימור מקיף בהיותו הבית הראשון בעיר שנבנה על עמודים. ראוי לציין כי בתקופת מלחמת העולם השנייה שימשה קומת העמודים בבית זה כמפקדה בריטית. על גגו של הבית מוקמו חדר התעמלות וגינת גג ובין דייריו המפורסמים: האדריכל זאב רכטר והגברת אדיס דה פיליפ, מייסדת האופרה של תל-אביב.

הזכרנו את לה קורבוזיה [בצרפתית: Le Corbusier] גם בהקשר של הפתח הצר בבית משפחת קריגר. קשה לתאר את התפתחותה של האדריכלות מסוף המאה ה- 19 ועד ימינו ללא התייחסות למשנתו האורבאנית של האיש. הוא היה הראשון שלמד לנצל את יתרונותיו של הבטון המזוין שנים ספורות בלבד לאחר שהומצא, והגדיר בעקבות כך חמישה עקרונות תכנוניים שהכתיבו דפוס בנייה חדש.

[1] יש להרים את הבניין על עמודים ולהשתמש בחלל כקומה ראשונה פתוחה וזורמת.

[2] שלד הבניין צריך להיות מבוסס על עמודים מוסתרים בתוך הקירות אשר יוצרים את החלוקה הפנימית ומשחררים את הקירות מנשיאת המבנה.

[3] מאחר שהקירות אינם עוד קירות נושאים, יהפכו החלונות למוטיב אופקי פתוח במעטפת הבניין וישמשו מעתה לאור, לאוויר ולתחושת זרימה.

[4] חלל הפנים יהיה חופשי מבחינה תכנונית. מידותיו ומיקום קירותיו יותאמו לצורכי הדיירים.

[5] הגג יישאר שטוח וישמש כאזור מנוחה ומפגש לדיירים.

בית מס' 87 הוא בית באומאיל שתוכנן על-ידי האדריכל קרל רובין והוקם בשנת 1936.

צמד הבתים 89-91 הוא בית יצחקי שהוקם בשנת 1935 על-פי תכנון של האדריכל פנחס היט. בית התאומים" של יצחקי יוצר מעין תמונת ראי של בניין אחד לשני. ראו את המרפסות הזוויתיות בגוש הקדמי, שימו לב למבנה השקוע והמוצלל שלהן וראו גם את המרפסות המעוגלות בגוש האחורי.

בית מס' 93 הוא בית מגנט שתוכנן על-ידי האדריכל יהודה מגידוביץ' והוקם בשנת 1934.

בית מס' 96 הוא בית משפחת פרידמן. הבית שופץ ושוקם ועל אחת ממרפסותיו נראה פסל שלושת הזמרים - ה"מקהלה" של האמנית עפרה צימבליסטה.

בית מס' 99 נראה כקובייה, זהו בית ריפשטיין ושות' שתוכנן על-ידי האדריכל יהודה מגידוביץ', והוקם בשנת 1934. המבנה בעל שלוש הקומות כולל קומת מסחר ודירות מגורים. ראו את החזית החלקה ואת החלונות האופקיים של חדר המדרגות, גם המרפסות העשויות מצינורות ברזל שובות עין.

את האדריכל יהודה מגידוביץ' הזכרנו לעיל כמתכנן בית לוין, ביתו של ש. בן ציון ובית מגנט. ראוי לציין שמגידוביץ' היה מהנדס העיר הראשון של תל אביב. הוא תכנן גם בתים רבים ברחובות הסמוכים, ביניהם: בית מזרחי ברחוב יהודה הלוי 9 [1920], מלון בן נחום בעל הכיפה ברחוב אלנבי 118 [1921], קזינו גלי אביב, בחוף תל אביב [1922], בית הכנסת הגדול ברחוב אלנבי 110 [1922] ועוד. בין המבנים שתכנן ברחוב נחלת בנימין נזכיר את בית חולים הדסה [1923], מלון נורדאו [1925] ואת בית דוויס, מס' 39 בשדרות רוטשילד [1933] .

בית מס' 115 הוא ביתם של שלוש משפחות: גולדנברג, רוז ובירק שתוכנן על-ידי האדריכל חיים סוקולינסקי. לבית המגודר יש שתי חזיתות אנכיות סימטריות ומרפסות בולטות.

בית מס' 118 הוא בית האדריכל יצחק רפפורט שנבנה בשנת 1934, בקומה השנייה של הבית גרו ישראל רוקח, ראש עיריית תל אביב השלישי, ורעייתו אסתר. בבית זה קיים בחדר מדרגות המורכב מלוחות בטון. הבית מאופיין בגגונים ובמרפסות בעלות זיזים בולטים. הביטו אל הגג וראו את הקורה האופקית המרחפת ותואמת את אורך המרפסת שנבנתה תחתיה.

גם בית מס' 117 תוכנן על-ידי האדריכל יצחק רפפורט והוקם בשנת 1933, זהו בית המגורים של משפחת אהרונוביץ. המבנה הוקם על חוות סוסים קטנה שנקראה "גבעת הרוכבים", הוא מורכב משלושה גושי קובייה ובמרכזן חצר פנימית. התעגלות הפינות בגושים נושקת לחזית השדרה וממנה לחזית הפונה לרחוב בר אילן.

בית מס' 119 הוא בית דוד חכמי, מייסד חברת הביטוח "הפניקס הישראלי". הבית תוכנן על-ידי האדריכל ריכרד קאופמן והוקם בשנת 1933. לבית זה יש חזית אחת לרחוב והיא מאחדת את כל הקומות. ראו את המרפסות, בכל קומה חוצה מרפסת אחת לבלימת קרני השמש אל הבית.

בית מספר 123 בפינת רחוב החשמונאים הוא בית רבינוביץ', שתוכנן על-ידי האדריכל שמואל שטיינבוק והוקם בשנת 1935. הבית נודע גם בשם "ויטק 9" שניתן לו בסדרת הטלוויזיה "קרובים קרובים" שהפיקה הטלוויזיה החינוכית הישראלית.

בשדרות רוטשילד 124 פינת רחוב בר-אילן נמצאת הישיבה לאמנויות ולמדעים בר-אילן המשלבת לימודי יהדות עם מדע ואמנות. המבנה היה בעבר בית הספר הממלכתי-דתי ביל"ו, ובימים ההם ועד שנות ה-60 נערכו באולם ההתעמלות שבקומת המרתף, החזרות של המקהלה הקאמרית של תל-אביב.

בית מס' 134-136, בין כרמיה לברדיצ'בסקי הוא בית משפחות טנצמן ושרפהרץ שתוכנן על-ידי האדריכל יצחק רפופורט והוקם בשנת 1936 .

בית מס' 139 הוא בית קרייתי שתוכנן על-ידי האדריכל שמואל מיסטצ'קין והוקם בשנת 1937. הבית הנמצא בחזית ל'הבימה' כולל מערך חלונות ללא מרפסות. שמואל מיסטצקין כיהן כיו"ר אגודת האדריכלים בישראל ועבד כמתכנן עם קיבוצי השומר הצעיר.

הבניין האחרון בשדרה 140-142 ממוקם בפינת מרמורק, מול כיכר הבימה. הבניין המקורי תוכנן על-ידי האדריכל דב כרמי והוקם בשנת 1935. בסוף שנות ה-90 עבר הבניין שיפוץ על-ידי האדריכלים יצחק ישר ועליזה טולדו.

■ בקצה השדרה נמצא מגרש חניה גדול, זו "כיכר התזמורת הפילהרמונית", או בשמה האחר "כיכר הבימה" שמאחוריה נמצאים בנייני תיאטרון "הבימה" החדש, "היכל התרבות" ו"מוזיאון הלנה רובינשטיין". לפסל עיגולי הברזל שניצב במגרש מעשה ידיו של האמן מנשה קדישמן קוראים "התרוממות".

אנו ממליצים לחצות את הכיכר ולתפוס שלווה ב"גן יעקב" המקשר בין שלושת מרכזי התרבות ונקרא על שמו של האדריכל בנו של האדריכל זאב רכטר. ב"גן יעקב" נטועים מספר עצי שקמה אפריקאית ששרדו את תהפוכות הזמן ועליהן נכתב השיר הנוסטלגי .

תחת עצי השקמה העתיקים ועם שיר בלב סיימנו את הסיור המאלף בשדרות רוטשילד.

■ להלן מספר דרכים כדי לחזור לתחנת הרכבת ארלוזרוב: קו 70 העובר ברחוב דיזנגוף בתחנה הצמודה ל"מוזיאון הלנה רובינשטיין", או קו 5 מהתחנה הנמצאת ברחוב טרס"ט 17 מול המוזיאון. לידיעת העייפים, תחנת מוניות "הבימה" נמצאת ברחוב טרס"ט 4.

זהירות בעת חצית כבישים ובעת הליכה לאורך השדרה.

2 ליטר מים למטייל, כובע, נעלים נוחות , משקפי שמש וקרם הגנה מפני הקרינה.

נהניתם? ספרו לחברים והעבירו ברשת.

יש לכם תמונות מקוריות, נשמח לקבל!!
קופיריטינג: ניצה צמרת
זוהי מפה אינטרקטיבית עם מאות נקודות עניין חשובות בתל אביב

כנס לתפריט והוסף מתוך 235 סיווגי התיירות האפשריים במפה זו

שלח לחבר מפה זו

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אטרקציות בחינם בישראל

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אטרקציות מומלצות לגיל הזהב

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אטרקציות מומלצות לילדים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אטרקציות מומלצות למבוגרים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אטרקציות מומלצות למשפחה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אטרקציות מומלצות לנוער

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אטרקציות מומלצות לצעירים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אטרקציות מומלצות לתינוקות ופעוטות

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
היסטוריה בישראל

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
השכרות רכב בישראל

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מורשת בישראל

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלול טיול לחצי יום

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלול טיול עד שעתיים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלול עד 3 קמ

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול בדרגת קושי קלה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול בחורף

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול ביום

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול בסתיו

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול ברגל

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול לגיל הזהב

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול לילדים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול למבוגרים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול למשפחות

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול לנוער

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול לצעירים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול מומלצים באביב

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול מומלצים בקיץ

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול מומלצים למגזר הדתי

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול עירוני

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול עם כלבים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול עם תינוקות בעגלה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול קווי

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול רומנטי

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולים ויומני טיול מומלצים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
שדרות רוטשילדאדריכלות בישראל

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אדריכלות בישראל

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
הנצחה ומורשת בישראל

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול מומלצים בחורף

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולי טיול מומלצים בסתיו

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מסלולים ויומני טיול מומלצים

# data[].attributes.attachment_link.title
מסלול טיול בשדרות רוטשילד תל אביב | מסלולי טיול וצרכנות תיירותית

# data[].attributes.attachment_link.description
בית אליהו גולומב, מפקד ההגנה בשדרות רוטשילד, תל אביב, ישראל. צילם: MathKnight - שדרות רוטשילד תל-אביב - פנינה אדריכלית בינלאומית סיפורה של השדרה הראשונה בתל-אביב - היסטוריה, בתים ואנשים מסלול: עירוני, רגלי, קל, בשטח מישורי ■ אורך מסלול: 2 ק"מ ■ משך הטיול: שעתיים עד ארבע שעות ■ מתאים לכל עונות השנה ■ מומלץ לטייל בשעות היום ■ מומלץ למשפחות, מתאים לעגלות ילדים ולעגלות נכים ■ חניה: בעייתית ברחוב עצמו ולכן כדאי לחנות בחניון מסודר.

# data[].attributes.headline
אחוזת בית סיפורי בתים

# data[].attributes.subject
אחוזת בית סיפורי בתים

# data[].attributes.body
חמש דקות עם שני ארכיטקטים

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ערוץ טבע הדברים

# data[].attributes.attachment_link.title
אחוזת בית סיפור התחלה

# data[].attributes.attachment_link.description
כמה פעמים עברתם ליד בנין בתל אביב וחשבתם לעצמכם מה הסיפור שיש מאחוריו, מי בנה אותו, מה זה שימור בתים, איך בכלל התחילה תל אביב? טבע הדברים יצרה סדרה הנקראת סיפורי בתים וביחד עם האדריכלים המובילים בארץ יצאה לסיור בתים. מבטיחים לכם שתרצו לצאת לסיור אחרי. שבו לכם בכיף, הסיור מתחיל.

# data[].attributes.headline
תמונות מראשית תל אביב

# data[].attributes.subject
תמונות מראשית תל אביב

# data[].attributes.attachment_link.title
עיר בלבן - תל אביב 1908 -1962 חיי העיר . חלק מהתמונות נדירות ( פוסט תמונות ) - חדשות רוטר

# data[].attributes.attachment_link.description
עיר בלבן - תל אביב 1908 -1962 חיי העיר . חלק מהתמונות נדירות ( פוסט תמונות ) - חדשות רוטר

# data[].attributes.headline
רשימת התחנות הזמנית

# data[].attributes.subject
רשימת התחנות הזמנית

# data[].attributes.body
1) פינה עגולה מול פינה ישרה רחוב הרצל 2 מול רחוב הרצל 1 (עקיבא וייס מול פולק) קבוצה 3
2) הקיוסק הראשון ברחוב רוטשילד קבוצה 5
3) פנס הרחוב הראשון ברחוב אחד העם פינה הרצל קבוצה 4
4) גימנסיה הרצליה קבוצה 1
5) מגדל המים ששימש גם כבית העירייה הראשון והיום הוא אנדרטה ל - 66 המשפחות שייסדו את אחוזת בית
6) מחסום הרכבת והרכבת קבוצה 6
7) אירה יאן המורה לציור של נחום גוטמן וכיכר הפסיפסים קבוצה
8) קולנוע עדן,  קבוצה 2

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
וואלה! חדשות

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"כמעט ולא דיבר עליה": לאחר 106 שנים אותר קבר אמו של נחום גוטמן

צילום: הרשת הצפונית, טבריה עריכה: מתן חדד

הסופר והצייר נחום גוטמן נמנה עם היוצרים הבולטים באמנות הארץ ישראלית. גוטמן צייר, בין היתר, את נופיה של העיר טבריה בשנות ב-20 וה-30 של המאה הקודמת, אך רק מעטים יודעים כי ממש בסמוך לאתרים בהם יצר בטבריה, קבורה אמו רבקה שעברה בעיר כשהיתה חולה מאוד ונקברה בבית העלמין העתיק שלה. ביום רביעי, 106 שנים מאז הובאה למנוחות, אותר הקבר שלה.

למחרת כבר עלה פרופ' מנחם (חמי) גוטמן, בנו של נחום גוטמן, אל קברה של סבתו והביט נרגש בקבר שעשוי אבני בזלת ובמצבה שעשויה מאבן לבנה ומוסתרת חלקית על ידי קבר אחר. אותיות המצבה כבר דהו וקשה מאוד לקרוא אותן. "זה חלק ממני", אמר פרופ' גוטמן, "אבל זה אף פעם לא היה חלק מהסיפור המשפחתי. אבא כמעט לא דיבר על אמו. כנראה שמותה היה טראומה קשה עבורו והוא הדחיק את זה. איתי הוא כמעט ולא דיבר עליה. סבתו החליפה את דמות האם".

במהלך השנים ניסתה המשפחה לאתר את הקבר, אך לא הצליחה במשימה. העובדה כי מדובר בבית קברות עתיק לא הקלה על המלאכה. כמו כן, בשנת 1934 פקד את העיר שטפון גדול שפגע בקברים רבים. במשך שנים רבות גם לא נמצא פנקס הנפטרים של בית העלמין והסברה היתה כי הוא נשטף ונעלם בשיטפון הגדול. אלא שמתברר כי אותו פנקס, או העתק שלו, עבר מספר ידיים עד שהגיע לידי בני פנטיליאט, נצר למשפחות עתיקות יומין בטבריה. פנטיליאט, בעבודת נמלים, ערך מחקר על הקהילה האשכנזית בטבריה ובמסגרתו עבר על ספר הנפטרים.
עוד בוואלה! NEWS:
קריסת החניון בתל אביב: צוותי החילוץ איתרו גופה נוספת בהריסות
"אנחנו במלחמה": התגובות של בוש ובכירי הממשל לאחר הפיגוע בתאומים
בן 80 מת משאיפת עשן בשריפה שפרצה בדירתו בחיפה

חיים חצב, חוקר טבריה ומספר סיפורי טבריה, הוא שהתעקש להמשיך ולחפש את קברה של רבקה גוטמן. בסיוע של מנהל בית העלמין הישן של טבריה מרדכי מקייס, ובעזרת פנקס הנפטרים של בית העלמין, הצליח חצב לאתר את הקבר. "ציורי טבריה של נחום גוטמן הם בעיני מהיפים שבציוריו", סיפר חצב. "קראתי על תולדות חייו ובאחד המקומות היה כתוב כי גוטמן התייתם בילדותו מאמו ושהיא נקברה בטבריה". לדברי חצב הוא הופתע מכך משום שכמעט אין לדבר אזכור, ובוודאי שהצייר הנודע לא התייחס לכך ביצירתו, זאת למרות ששהה בטבריה וצייר את העיר ואת הכנרת.

רבקה גוטמן הלכה לעולמה בגיל 41 הרחק מביתה שכמעט הסתיימה בנייתו ביישוב החדש "אחוזת בית", שהפך עם הימים לעיר תל-אביב. היא הותירה אחריה חמישה ילדים ואת בעלה, הסופר שמחה אלתר גוטמן, המוכר בכינויו ש. בן-ציון. השניים נישאו כשהיו שניהם בני 17.

בסוף שנת 1905 עלו השניים לארץ, כשבן-ציון מוכר כבר כאיש חינוך, ממורי העברית הראשונים באודסה, וכאיש ספרות. יחד עם ביאליק ויהושע רבניצקי הקים בן ציון את הוצאת הספרים "מוריה". הוא ייסד והוציא לאור קובץ ספרותי בשם "העומר", שבו גם התפרסמה יצירתו הראשונה של עגנון בישראל. על אותו סיפור, "עגונות", חתם לראשונה בשם העט "עגנון". הסופר המפורסם, לימים זוכה פרס נובל לספרות, היה בן בית אצל משפחת גוטמן. הוא הפך למזכירו של גוטמן והיה אחראי על ענייני המנהלה של כתב העת. בעלה של רבקה ריכז סביבו עשייה תרבותית פורה וביתו היה ללב חיי הספרות ביישוב הצעיר. ח"נ ביאליק, ש"י עגנון, יהודה בורלא, אז"ר (אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ') ואחרים היו בין באי הבית שהפך למרכז הספרותי בנווה צדק.

לעשיה התרבותית והספרותית העשירה הצטרפה גם הקמת העיר העברית ראשונה, ובשנת 1909 היתה משפחת גוטמן לאחת מ-66 המשפחות שהקימו את העיר תל-אביב.

אך בשיא העשייה רבקה חלתה, ומשום שבארץ ישראל לא נמצא לה מזור, הוחלט כי היא תפליג עם בנה יצחק לביירות, שם נמצא בית החולים הטוב באזור. בביוגרפיה "צייד הצבעים" שכתבה לאה נאור על נחום גוטמן היא מספרת כי "נחום בן ה-12 הלך אל בית הדואר האוסטרי לקבל את המכתב היומי מיצחק".

בשלב מסוים החליטו האם ובנה לשוב לארץ ישראל. פרופ' גוטמן סיפר כי בשל החורף הקשה שפקד את האזור בשנת 1910, החליטו רבקה ויצחק לא להמשיך עד לנמל יפו ולרדת מהאוניה בחיפה. משם הם נסעו לטבריה כדי להתחזק במרחצאות של חמי טבריה.

בנה יעקב יצא לטבריה כדי לסייע לאמו עד שתבריא, ויחד עמו יצא גם ש"י עגנון, שרבקה היתה כמו אם עבורו. השניים הגיעו לטבריה, אך רבקה ויצחק לא היו שם. השניים המתינו במעגן הסירות שהובילו את נוסעי רכבת העמק שהגיעה מחיפה, אך לאחר כמה ימים הבינו כי בשל הסערה המתינו רבקה ויצחק בחיפה עד לשוך הגשמים.

נאור כתבה בספרה כי "ביום ראשון, י"ב שבט תר"ע, עלו יצחק ורבקה על הרכבת בדרכם לצמח, ולקראת ערב הגיעו אל סיפונה של סירה ששטה על פני הכנרת הסוערת לטבריה. אבל רבקה לא נהנתה מן הנוף ולא הביטה ביפי הכנרת. מחלתה גברה מאוד בדרך ויצחק תמך בה כאשר ירדה אל החוף".

היא הוסיפה כי "יעקב ועגנון חיכו להם על הרציף. רבקה חייכה אליהם חלושות, הכרתה התערפלה ומיד לקחו אותה לבית החולים של המיסיון בטבריה. עוד שלושה ימים נלחמה רבקה על חייה, ובט"ו בשבט תר"ע נפטרה בבית החולים הסקוטי בעיר. היא נקברה בבית הקברות בטבריה. רק בניה הגדולים יצחק ויעקב, וידיד המשפחה, עגנון, ליוו אותה בדרכה האחרונה".

הידיעה על מות אשתו הגיעה לבן-ציון באיחור והוא לא הספיק להגיע להלוויה. לדברי פרופ' גוטמן, המשפחה ישבה שבעה בביתה ואילו עגנון נותר בטבריה וטיפל בהקמת המצבה. על המצבה נכתב: "פ"נ אשה חשובה מרת חיה רבקה גוטמן בת ר' עוזר ברלין ז"ל. נפטרה בט"ז שבט התר"ע בהיותה מ"ב. תנצב"ה". המשפחה הוקירה את טיפולו המסור של עגנון ברבקה החולה ובהקמת מצבה על קברה. אל בית משפחת גוטמן הגיעה גלויה ששלח עגנון מטבריה ובה כתב: "זכור לי, אלוהים, לטובה את הטיפול אשר נתתי לרבקה".

נאור כותבת עוד בספרה כי "בית משפחת גוטמן כבר היה מוכן למגורים. הקבלן שלוש דאג לגדר עץ המקיפה את החצר. חיכו רק לרבקה שתחזור מטבריה. ועדיין לא הגיעה הידיעה המרה. רק אחרי ארבעה ימים הגיעה אל ביתו של בן-ציון הטלגרמה המודיעה על האסון".

כעבור כמה ימים נכתב במדור "הד יפו" בעיתון "הצבי" שהוציא אליעזר בן-יהודה בירושלים: "לסופרנו החביב מר ש. בן-ציון קרה אסון גדול. מתה עליו, אחרי מחלה קשה אשתו, אשת נעוריו. המקום ינחם אותו." החתום על המדור הוא "איקס".

נאור מציינת כי מבין מכתבי ההשתתפות בצער שהגיעו אל בית המשפחה, זכור בעיקר מכתבו של ביאליק שנגע לליבם של בני המשפחה האבלים ועבר מיד ליד. "הנה נהרס קנך, חברי", כתב ביאליק לש. בן-ציון. "יקים אלוהים את סוכתך וינחמך מיגונך. צר לי על אפרוחיך. צר לי מאוד. לפני ימים אחדים באה אמך לאודסה על מנת ללכת לארץ ישראל. רוצה היתה להמציא לך ולבניך רווחה ותנחומים כל שהם בימי אבלכם וצערכם".

ואכן בעקבות האסון הכבד, הגיעו ארצה הוריו של בן-ציון מרוסיה. האם, מינצה, טיפלה בחמשת נכדיה, וכפי שנאור מתארת "היתה למרכז העולם". באחד מספריו כתב נחום גוטמן: "כל הקולות האלה הבאים ממנה משרים ביטחון של חיים תקינים. סבתא בבית - אושר בבית".

# data[].attributes.attachment_link.title
"כמעט ולא דיבר עליה": לאחר 106 שנים אותר קבר אמו של נחום גוטמן - וואלה! חדשות

# data[].attributes.attachment_link.description
צילום: הרשת הצפונית, טבריה עריכה: מתן חדד הסופר והצייר נחום גוטמן נמנה עם היוצרים הבולטים באמנות הארץ ישראלית. גוטמן צייר, בין היתר, את נופיה של העיר טבריה בשנות ב-20 וה-30 של המאה הקודמת, אך רק מעטים יודעים כי ממש בסמוך לאתרים בהם יצר בטבריה, קבורה אמו רבקה שעברה בעיר כשהיתה חולה מאוד ונקברה בבית העלמין העתיק שלה.

# data[].attributes.headline
מפות עירוניות

# data[].attributes.subject
מפות עירוניות

# data[].attributes.body
דבר ראשון הבינו היכן אתם עומדים

# data[].attributes.headline
ציר זמן תל אביב

# data[].attributes.subject
ציר זמן תל אביב

# data[].attributes.attachment_link.title
היסטוריה - פרויקט תל אביב

# data[].attributes.attachment_link.description
פרויקט תל אביב - מידע לגבי עבר, הווה ועתיד של תל אביב, בשכונות נווה צדק, אחוזת בית, שדרות רוטשילד, כרם התימנים, נחלת בנימין, כרם ישראל, לב העיר, גן החשמל, פלורנטין, המושבה האמריקאית, נוגה, מתחם ביאליק, אלנבי, שינקין ועוד

# data[].attributes.headline
על 66 משפחות מייסדי תל אביב

# data[].attributes.subject
על 66 משפחות מייסדי תל אביב

# data[].attributes.headline
בעקבות בתי סופרים ומשוררים 2013

# data[].attributes.subject
בעקבות בתי סופרים ומשוררים 2013

# data[].attributes.body
חומרי גלם

# data[].attributes.attachment_link.title
בעקבות בתי סופרים ומשוררים | חומרי גלם לקבוצה של נלי

# data[].attributes.attachment_link.description
"בתים של משוררים, סופרים, קולנוענים מסלול אפשרי 1) בית ביאליק, בית ראובן, רחוב ביאליק 22 ת"א 2) בית ש"י עגנון, רח' רוקח 2, נווה צדק, ת"א 3) מוזיאון נחום גוטמן, רח' רוקח 21, נווה צדק, ת"א 4) הרצל 3, ת"א, בית ילדותו של נחום גוטמן, המספר על הרצל 1 בית פולק, והרצל 2 בית עקיבא...

# data[].attributes.headline
מצגת נוספת על גוטמן, ענת טפר

# data[].attributes.subject
מצגת נוספת על גוטמן, ענת טפר