# data[].attributes.body
Malte, Sara, Thit, (Mona)

# data[].attributes.body
Tove har flere gange snakket/skrevet om hvordan barndommen er den længste del af ens liv. Hun har f.eks. sagt, at voksne bare er store børn. I "vej" metaforen bliver dette understøttet. Også et andet citat fra teksten siger: "Men hvis man ikke kender sådan en genvej, må barndommen udholdes og slides igennem time for time i et fuldstændigt uoverskueligt antal år. Kun døden kan befri en for den".

# data[].attributes.body
Det er nemmere at kommunikere med hinanden nu, da man hurtigt kan skrive en besked. Før i tiden var man nødt til at time ens møder, så man dukkede op på samme tid. Når man skulle finde nogen at lege med, kunne man gå ned på gaden og håbe på det bedste.

# data[].attributes.body
Fordi vi har fået flere penge, har vi også meget mere plads nu, end før.

# data[].attributes.body
I "Det Tidlige Forår," er der flere forskellige metaforer for barndommen, som f.eks en lang og smal kiste. Senere i uddraget, bliver der sagt noget om, at der er nogle børn som har haft det hårdt og virker ældre end de egentlig er. Lidt som om de er på vej til at blive voksne for tidligt, i stedet for at blive voksne når de bryder ud af deres kiste.

# data[].attributes.body
Kvinder og mænd er i dagens Danmark nogenlunde ligestillede. Det betyder, at magtfordelingen i hjemmet er blevet mere jævn. Det betyder også at børnene har mere at sige. Det giver en følelse af at man betyder noget.

# data[].attributes.body
Man har generelt flere penge nu end før. Det gør, at mange børn går mere op i materielle ting.

# data[].attributes.body
Tove beskriver sin barndom som noget der ikke nødvendigvist er godt, men som har formet hende til den hun er. Det bliver vist i et uddrag af hendes erindringer. Hun skriver f.eks. at barndommen er hård og kantet og at ens barndom altid vil kunne mærkes.