# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олександр Зеленський

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Повторення. Електродинаміка. Магнітне поле. Електромагнітні коливання та хвилі

# data[].attributes.body
ЗРАЗОК

# data[].attributes.body
Пройти тестом

# data[].attributes.attachment_link.title
ФІЗИКА 11 КЛАС | Урок 11 | Розв'язування задач. Підготовка до контрольної роботи № 1 Електродинаміка

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олександр Зінчук

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Електричний струм у напівпровідниках

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричний струм у вакуумі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричний струм у газах

# data[].attributes.body
Розв'язування задач про електроліз і закон Фарадея.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дистанційне Навчання

# data[].attributes.attachment_link.title
Розв'язування задач про електроліз і закон Фарадея

# data[].attributes.attachment_link.description
Фізика 11 клас Урок 33 Захист навчальних проектів з теми «Електродинаміка. Частина 2. Електромагнетизм»
Детальніше:...

# data[].attributes.body
https://naurok.com.ua/test/elektromagnetizm-25255.html

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Прийменко Ірина Олексіївна

# data[].attributes.attachment_link.title
Контрольна робота з фізики з теми ”Електромагнетизм” для учнів 11 класу

# data[].attributes.attachment_link.description
Контрольна робота з теми ”Електромагнетизм” містить тестові завдання, завдання на відповідність та задачі, за зразками вправ та задач підручника Фізика (рі…

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричний струм в електролітах

# data[].attributes.attachment_link.title
ФІЗИКА НОВА - Урок 48 Захист навчальних проектів

# data[].attributes.attachment_link.description
ФІЗИКА 11 КЛАС (НОВА ПРОГРАМА, рівень стандарту, за навчальною програмою авторського колективу під керівництвом Локтєва В. М.)
КОМПЛЕКТАЦІЯ:
Конспект уроку
Презентація уроку

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Криницька Вікторія Олександрівна

# data[].attributes.attachment_link.title
електромагнітні коливання і хвилі | Тест з фізики - "На Урок"

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з фізики (11 клас). Як зміниться період вільних коливань у контурі, якщо з конденсатора витече рідкий діелектрик, проникність якого дорівнює 2?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електромагнітні коливання і хвилі. Підготовка до КР

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Принцип радіотелефонного зв'язку. Радіомовлення та телебачення

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електромагнітні хвилі. Властивості електромагнітних хвиль. Досліди Г.Герца

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричний струм в металах. 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Експериментальна робота №2. Вимірювання ЕРС і внутрішнього опору джерела струму. Фізика 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.title
ФІЗИКА 11 КЛАС | Урок 5 | Розв’язування задач. Закон Ома

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електромагнетизм. Підготовка до контрольної роботи

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Урок розв'язування задач за темою «Самоіндукція. Індуктивність. Енергія магнітного поля»

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Трансформатор. Розв'язування задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Урок «Виробництво, передача та використання енергії змінного струму. Трансформатор»

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електрорушійна сила. Закон Ома для повного кола

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валентина Лепська

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11 клас. Розв"язання задач "Робота та потужність струму. Закон Джоуля-Ленца"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Робота і потужність електричного струму. Закон Джоуля-Ленца

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електромагнітне поле

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олександр Зеленський

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11 клас. Магнітні властивості речовини. Діа-, пара- та феромагнетики (урок 29)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Експериментальна робота №1. Перевірка законів послідовного і паралельного з'єднань провідників

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Послідовне і паралельне з'єднання провідників. Розв'язування задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Послідовне і паралельне з'єднаня провідників. Шунти і додаткові опори

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричний струм. Дії електричного струму. Джерела електричного струму

# data[].attributes.attachment_caption
урок захист проектів "Вплив електричного струму на людський організм." 

# data[].attributes.body
Виконати презентацію по одній з тем:
1.Електричне поле. Провідники в електричному полі.
2.Електродинаміка.
3.Електромагнітні прискорювачі маси.
4.Енергія вітру.
5.Енергія з органічних добрив.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Федорова Ольга Володимирівна

# data[].attributes.attachment_link.title
урок захист проектів "Вплив електричного струму на людський організм." 9 клас

# data[].attributes.attachment_link.description
Вплив електричного струму на людський організм. Навчальні цілі: Сприяти формуванню свідомого ставлення учнів до дослідження певної актуальної проблеми; Вчити цільового пошуку інформації в різних джерелах; Розвивати індивідуальні комунікативні здібності; План виконання проекту Запуск проекту на початку вивчення теми "Електричні явища.

# data[].attributes.body
https://vseosvita.ua/test/elementy-systemy-avtomatyky-218333.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Аби зрозуміти, як влаштована електромережа, треба знати таке.

1. Щоб отримати електроенергію вдома, слід створити замкнуте електричне коло. Це означає, що в такому колі мають бути джерело електроенергії, провідники, які її передають, і корисне навантаження: прилади, що вмикаються в розетку.

2. Поки електроенергія доходить до ввімкненого приладу, певна кількість тепла виділиться через провідники, які підводять електроенергію до будинку. Спеціалісти називають це технологічними втратами.

3. В Україні переважно використовується мережа змінного струму. Тобто такий струм не має плюса і мінуса, як у батарейці. Плюс і мінус у ньому чергуються з частотою 50 разів на секунду (50 Гц).

Електричне коло складається з двох провідників: фазного, на якому відбувається чергування зарядів, і нульового, який замикає коло і на якому заряду немає, бо на підстанції він приєднаний до землі.

В українських реаліях, для ліній змінного струму, найбільші об'єми електроенергії передаються лініями 750 кВ і 330 кВ. У той час як у розетці - 220 В, тобто у понад тисячу разів менше.

- Хлопці, а ви усвідомлюєте, що ви герої?

- Та які ми герої? Герої - то ЗСУ! А ми просто робимо роботу.

4. Перевагою мережі змінного струму є те, що завдяки трансформаторам легко змінювати співвідношення струму і напруги в потрібний бік.

Генеруючі компанії намагаються виробляти напругу максимально можливого значення, а з боку споживача, навпаки, іде низка понижуючих трансформаторів: від 750 кВ і 330 кВ спершу до 110 кВ, а потім - до 35 кВ і 10 кВ, або відразу зі 110 кВ до 10 кВ.

Мережа 10 кВ в Україні є основною мережею, якою живляться споживачі. Після неї йдуть лише невеликі трансформаторні пункти, які понижують напругу до 0,4 кВ.

Це вже те, що споживають громадяни, ті самі 220 В, тільки в трифазному вимірі. Саме ці лінії, напругою 10 кВ, переважно відключають, коли в тому виникає потреба.

5. За фізичними законами: чим більше навантаження в мережі змінного струму, тим більше падає його напруга і частота.

Щоб побутові прилади витримували і не ламалися, необхідно підтримувати сталість напруги, тобто баланс генеруючих і споживчих потужностей.

Скільки виробляємо - стільки й маємо споживати. І навпаки: скільки споживаємо - стільки й маємо виробити.

Цей баланс між виробленням електроенергії і її споживанням зазвичай підтримується введенням додаткових генеруючих потужностей або відключенням зайвих, щоб не було перенапруги. Коли це неможливо - відключенням чи підключенням споживачів.

Як влаштована електромережа України

З часів СРСР нам дісталася добре розгалужена мережа високовольтних ліній і підстанцій, які можуть дублювати одна одну, а також надлишок генеруючих потужностей - радянська промисловість була достатньо енергоємною.

Крім того, за роки незалежності України була запущена низка блоків на АЕС: Запорізькій, Хмельницькій та Рівненській. Якщо все справне, дефіцит електроенергії в країні відсутній і її можна легко експортувати, наприклад, у країни ЄС.

"Люди без права на помилку". Диспетчери НЕК Укренерго.

Їхня робота полягає в тому, щоб невпинно, цілодобово слідкувати за тим, щоб споживання в енергосистемі дорівнювало виробництву електроенергії.

Власне, на це й була розрахована радянська електромережа: високовольтні лінії від Хмельницької та Рівненської АЕС ідуть у бік Польщі та Угорщини, від Південноукраїнської АЕС - у бік Молдови та Румунії, від Бурштинської і Добротвірської ТЕС - у бік Польщі та Словаччини.

Усе це - відкриті дані, вони добре відомі росіянам. Зрештою, усі ці лінії будувалися в радянські часи, а Генплан і союзне Міністерство енергетики розташовувалися в Москві. Тому вони знають, куди бити.

Попри розгалужену мережу високовольтних ліній і надлишок генерації, розрахованої на експорт, ця мережа мала й суттєві недоліки.

Перший - проблеми з регулюванням потужності. Потужності споживання в будь-якій електромережі нестабільні: хтось щось вмикає в розетку, а хтось вимикає. Так само і на виробництві - якісь станки запускають у роботу, а якісь - вимикають. Така зміна навантаження викликає стрибки напруги в електромережі.

Є три піки споживання: денний - у районах розташування великих промислових підприємств, він припадає на робочий день, і два інших - ранковий та вечірній, вони пов'язані із збільшенням споживання населенням.

В СРСР проблема пікових навантажень вирішувалася просто.

Завдяки розмірам держави піки в різних регіонах наставали не одночасно. Тому створювалися перетоки електроенергії з регіонів, де в цей час навантаження менше, у регіони, де воно більше.

З від'єднанням від мережі колишнього СРСР це стало неможливим, тому піки в Україні стали гасити додатковим включенням в роботу або виведенням з неї генеруючих потужностей.

Оскільки АЕС не здатні швидко змінювати потужність, з цією метою використовували ТЕС, ГЕС або спеціально збудовані для таких цілей гідроакумулюючі станції (ГАЕС).

Останні - це ті ж ГЕС, які завдяки об'єму водосховища мають можливість додатково накопичувати воду в періоди, коли не споживають її для виробництва електроенергії.

Так виглядає ключове обладнання високовольної мережі "Укренерго" після прильотів російських ракет

Другий недолік - надто укрупнені генеруючі потужності.

Оскільки СРСР страждав гігантоманією, то всі малі ГЕС, які на заході України дісталися нам у спадщину ще від Польщі, поступово знищили. Ставка робилася на великі АЕС та ГЕС, бо це здешевлювало вартість електроенергії.

Зараз найнижчою є собівартість електроенергії, виробленої на ГЕС, потім - на АЕС, а далі - усе інше.

"Зелена" енергетика, на жаль, поки що найдорожча. У перспективі в конкурентну боротьбу можуть вступити електростанції на біогазі, але їх наразі мало.

Хоча в країні є надлишок генеруючих потужностей, але їх небагато, через що вони стають легкою здобиччю для російських ракет. Тому є енергодефіцитні області, які потребують "вливання" електроенергії з-за своїх меж.

Третє - високовольтні мережі належним чином не закільцьовані. За роки незалежності планували збудувати кілька ліній на 330 кВ і 750 кВ, які б трохи виправили проблему. Частину з них збудували.

Розпочате в часи другого прем'єрства Юлії Тимошенко будівництво лінії 750 кВ з Рівненської АЕС у бік Києва, яка частково мала компенсувати відключення Чорнобильської АЕС, завершили в грудні 2015 року.

Роком пізніше добудували відгалуження лінії Хмельницька АЕС - Чорнобильська АЕС до тієї ж підстанції "Київська". У листопаді 2020 року ввели в дію лінію 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська.

Будівництво повітряної лінії на 330 кВ Новоодеська - Арциз застопорилося через екологічні проблеми (перетиналася з природоохоронними зонами), а деякі інші проєкти залишилися в стані розробки.

Тому не можна сказати, щоб зовсім нічого не робилося, хоча, може, і не такими темпами, як потрібно. Але хто може чесно сказати, що готувався до війни давно і як слід?

Зараз маємо мережу, яка має запас генеруючих потужностей і яка достатньо добре могла б працювати навіть після тимчасової втрати Запорізької АЕС. Просто тому, що разом з нею тимчасово втратилася і значна кількість споживачів.

Ця мережа добре закільцьована для мирних часів, але, як виявилося, недостатньо добре - для воєнного часу. Особливо коли росіяни добре знають, куди бити.

А б'ють вони по генеруючих та регулюючих потужностях, виводячи з ладу високовольтні мережі та підстанції, по ТЕС або по їхніх електричних підстанціях. Через це ми втратили можливість ефективно регулювати потужності в мережі.

Якщо раніше диспетчер, щоб відновити баланс генеруючих і споживчих потужностей давав команду ТЕС або ГАЕС наростити чи скоротити виробництво електроенергії, то тепер він може це робити лише відключенням чи підключенням споживачів. Звідси - непрогнозовані вимкнення та ввімкнення електроенергії.

Скажімо, диспетчер "Укренерго" доводить диспетчеру обленерго інформацію про те, що той може додатково включити в роботу 100 МВт потужності. Той вмикає лінію в роботу, але замість споживчої потужності 100 МВт отримує 150 МВт!

Наприклад, тому, що там усі щось повмикали, бо довго не було світла, або тому, що в нього на лінії включився в роботу якийсь великий споживач електроенергії, наприклад, завод.

Що тоді робить диспетчер? Шукає іншого споживача, який споживає 50 МВт потужності, і вимикає його, щоб в результаті мати 100 МВт потужності. Як це відбувається?

Рядовий споживач, можливо, думає, що сидять міський голова, голова цивільно-військової адміністрації або інший чиновник з картою в руках і ділять, кого відключати, а кого - ні. Або що підприємець приніс хабаря, тому його не відключають. Ні!

На Херсонщині трансформатор вагою 250 тонн кинуло на бік від вибуху. Обладнання не підлягає відновленню

Відключають завжди диспетчери, а не чиновники, і на ухвалення рішення іноді є лише кілька хвилин.

Роблять це цілими лініями. Технічної можливості відключити один будинок, а інший залишити включеним, бо там живе племінник міського голови, у них немає.

Тому якщо якийсь будинок світиться поруч з відключеним, то це значить, що він заживлений від іншої лінії, тієї, яку не відключали. Як обирають лінії, які слід відключати, окрім того, скільки потужності вони споживають?

Звичайно, у першу чергу намагаються не вимикати лінії, на яких розташовані об'єкти критичної інфраструктури: котельні, лікарні, станції швидкої допомоги, пожежні частини, насосні станції (каналізація теж повинна працювати).

Переважно в цей список потрапляє ще й водоканал, але теж не завжди.

Він споживає багато потужності, і якщо в диспетчера немає іншого виходу, то водоканал теж може "потрапити під роздачу". Один насос має потужність 150-200 кВт - це як один житловий будинок. А насосів там не один і не два.

Інший критерій для відключення - швидкість і доступність. Більшість підстанцій обладнані телеуправлінням, тобто ними управляють за допомогою радіосигналу або оптоволоконної лінії. Але не всі.

Знову ж: ніхто не готувався до війни. У першу чергу, телеуправління заводили на ті підстанції, де це було потрібно в мирний час. Відповідно, відключають у першу чергу ті лінії, де це телеуправління є і де лінія ще не дуже стара.

Щоб не було так, що дистанційно її відключили, а щоб включити - доведеться відправляти машину з бригадою за 20 кілометрів. Тобто тут більше пощастило тим, хто живе на старіших лініях, на які не встигли завести телеуправління.

Якщо, звичайно, така лінія сама по собі не згорить від старості або якщо її не відключать разом з іншими лініями шляхом відключення тієї високовольтної лінії, до якої вона приєднана.

Що можна і треба зробити

По-перше - добудувати заплановані високовольтні лінії. Напевно, тепер уже з урахуванням досвіду війни.

По-друге - за можливості розосередити генерацію. Будувати генеруючі станції слід у першу чергу в тих областях, де їх недостатньо або немає зовсім.

Київський регіон, до речі, теж входить до цього списку. Після відключення Чорнобильської АЕС у грудні 2000 року Київ та область стали енергодефіцитними.

По-третє - не боятися експорту електроенергії в ЄС.

У нас надлишок генеруючих потужностей, і якщо матимемо можливість продавати електроенергію, то її треба використовувати. Це дасть кошти на відновлення мереж "Укренерго" та "Енергоатома".

Крім того, приєднання до мережі Євросоюзу дасть змогу хоча б частково регулювати споживання електроенергії, як це робили в часи СРСР завдяки перетокам електроенергії між різними регіонами.

По-четверте - розвивати вітрову генерацію. На відміну від сонячної, вона генерує електроенергію цілодобово і незалежно від пори року.

Також варто сприяти побудові електростанцій на біометані. Знову ж - у першу чергу в регіонах, які не мають власних генеруючих потужностей.

І останнє: слід максимально підтримувати побудову енергонезалежних будинків чи навіть цілих комплексів та районів з використанням сонячної генерації, невеликих ГЕС, вітрових станцій.

Що не можна чи не варто робити

Закопувати трансформатори в землю, як пропонують деякі користувачі соцмереж. Це не допоможе і не має сенсу. Трансформатор треба охолоджувати та обслуговувати. Він стоїть на відкритому повітрі, щоб до нього був доступ.

Можна, звичайно, збудувати спеціальне бетонне приміщення нижче рівня землі з примусовою вентиляцією, але через це сильно подорожчає електроенергія, а результату буде мало.

Якщо ракета наскрізь, до фундаменту прошиває пʼятиповерховий будинок з бетонними перекриттями, то один поверх в землю тим більше проб'є.

Створювати хибні цілі-підстанції теж не має сенсу. Навіть не тому, що підставну підстанцію можна виявити дроном чи з допомогою російських агентів.

Проблема в тому, що будь-яку підстанцію легко вирахувати за лініями електропередач, які до неї підходять. Для того навіть супутника не треба - достатньо відкрити Google maps.

З політичної точки зору, щоб люди не нарікали, є сенс забороняти експорт. А з технічної - немає.

Скажімо, якщо Рівненська АЕС завантажена паливом і має окрему лінію в Польщу, то те, що вона буде поставляти туди електроенергію, ніяк не позначиться на українських споживачах.

Правда, панацеєю це теж не стане, бо лінію, що йде полями, так само легко пошкодити, як і все інше.

Можна робити стратегічний запас трансформаторів, як про це кажуть критики, але не на всі випадки. Річ у тім, що трансформатори дуже різні: і за потужністю, і за напругою. Передбачити, який саме буде пошкоджений, неможливо.

У нормальних умовах вони служать по 30-50 років, треба тільки масло вчасно міняти. Навіть якщо й виходять з ладу, то переважно легко ремонтуються, якщо тільки метал не поплавився, як от внаслідок ракетного удару.

Кожне обленерго має цех з ремонту трансформаторів. Якщо сердечник трансформатора і корпус цілі, то поміняти масло й обмотку - не проблема. Якщо ж трансформатор знищений, тоді, звичайно, потрібен новий.

У цьому контексті перехід в управління держави "Запоріжтрансформатора" - правильний, хоч і, можливо, запізнілий крок.

Херсонщина. Ці люди не зупиняються, коли летять російські снаряди.

І останнє: не варто нарікати на енергетиків. Рядові працівники цієї професії - такі ж українці, як і всі.

Якщо врахувати, що електромонтер обленерго отримує зарплату 8-10 тис грн, то працюють там переважно люди або зовсім молоді, без досвіду, або передпенсійного і пенсійного віку. У Києві за таку зарплату ніхто навіть прибиральником не захоче піти, не те що на стовпа вилазити.

До того ж, енергетична галузь зазнала таких же втрат працівників, як і інші галузі: хтось виїхав за кордон, хтось опинився під окупацією, хтось пішов у ЗСУ. Навантаження зросло, бо ті, хто залишилися, роблять усе, що можуть.

Тож не нарікайте на енергетиків, не їхня вина в тому, що відбувається, не вони запускають ракети.

Звичайно, можна було щось трохи більше модернізувати, десь можна було більше закільцювати, але все це вимагало значних капіталовкладень. А більше платити за найдешевшу електроенергію в Європі ніхто з нас не був готовий. Тому й маємо те, що маємо.

Ігор Лубківський, провідний інженер енергопостачальної компанії, Тернопіль

# data[].attributes.attachment_link.title
Як насправді вимикають електрику споживачам і що не так з електромережею. Пояснення енергетика

# data[].attributes.attachment_link.description
Аби зрозуміти, як влаштована електромережа, треба знати таке. 1. Щоб отримати електроенергію вдома, слід створити замкнуте електричне коло. Це означає, що в такому колі мають бути джерело електроенергії, провідники, які її передають, і корисне навантаження: прилади, що вмикаються в розетку. 2. Поки електроенергія доходить до ввімкненого приладу, певна кількість тепла виділиться через провідники, які підводять електроенергію до будинку.

# data[].attributes.body
https://elearn.nubip.edu.ua/mod/book/tool/print/index.php?id=332249

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1. Виробничий процес.
Керування виробничим процесом

Виробничий процес являє собою сукупність діяльності людей і засобів праці, необхідних на даному підприємстві для виготовлення продукції, тобто це сукупність взаємозв'язаних процесів праці, а іноді й природних процесів, в результаті яких вихідні матеріали та напівфабрикати перетворюються в готову продукцію.

Технологічний процес є частиною виробничого процесу, що містить цілеспрямовані дії зміни і встановлення стану предмета праці. Завершена частина технологічного процесу, що виконується на одному робочому місці, називається технологічною операцією.

Класифікація виробничих процесів.

Залежно від призначення виділяють основні, допоміжні та обслуговуючі виробничі процеси.

Основні виробничі процеси призначені для безпосередньої зміни форми або стану матеріалу товарної продукції. Наприклад, на автомобілебудівному об'єднанні це процеси виготовлення деталей і автомобіля в цілому; на інструментальних заводах - це виготовлення інструменту.

Допоміжними виробничими процесами називаються процеси, в результаті яких виготовляється продукція, яка використовується на самому виробництві, щоб забезпечити нормальне функціонування основних процесів. Наприклад, виготовлення засобів технологічного оснащення, засобів автоматизації та механізації власного виробництва, запчастин для ремонту обладнання, виробництво електроенергії, пари, газу на підприємстві.

Обслуговуючі виробничі процеси забезпечують основні та допоміжні процеси послугами, необхідними для їх нормального функціонування. До них належать транспортні та складські процеси.

2. Автоматизація технологічних процесів

Автоматизація технологічного процесу -сукупність методів і засобів, призначена для реалізації системи або систем, що дозволяють здійснювати управління самим технологічним процесом без безпосередньої участі людини, або залишення за людиною права ухвалення найбільш відповідальних рішень.

Як правило, в результаті автоматизації технологічного процесу створюється АСУ ТП.

Основа автоматизації технологічних процесів - це перерозподіл матеріальних, енергетичних і інформаційних потоків відповідно до прийнятого критерію управління (оптимальності).

Основними цілями автоматизації технологічного процесу є:

Завдання автоматизації і їх рішення.

Цілі досягаються за допомогою вирішення наступних завдань автоматизації технологічного процесу:

Вирішення завдань автоматизації технологічного процесу здійснюється при допомозі:

Автоматизація технологічних процесів в рамках одного виробничого процесу дозволяє організувати основу для впровадження систем управління виробництвом і систем управління підприємством.

Термін "автоматизований" на відміну від терміну "автоматичний" підкреслює необхідність участі людини в окремих операціях, як в цілях збереження контролю над процесом, так і у зв'язку з складністю або недоцільністю автоматизації окремих операцій.

3. Автоматизовані системи керування

Сукупність об'єкта керування i пристрою керування, взаємодія яких приводить до досягнення мети називається системою керування. Пристрій керування управляє об'єктом за допомогою різноманітних виконуючих механізмів. В сучасних автоматичних системах керування пристроєм керування є комп'ютер.

Кожна система керування має вхід i вихід, між якими існує зв'язок, який називається зворотним зв'язком. Зворотний зв'язок буває двох видів: позитивний i негативний.

Зворотний зв'язок між виходом i входом системи, при якому зміни параметрів на виході системи спричиняють зміни на вході системи в ту саму сторону називається позитивним зворотним зв'язком.

Зворотний зв'язок між виходом i входом системи, при якому зміни параметрів на виході системи в одну сторону спричиняють зміни на вході системи в другу сторону - називається негативним зворотним зв'язком

В системах керування як правило використовується негативний зворотний зв'язок, оскільки позитивний веде до не бажаних наслідків.

Нинішнє становище в сфері наукового та технічного розвитку України свідчить про те, що економічне зростання тісно пов'язане із застосуванням автоматизаційних систем різного рівня. Наприклад, розвиток виробничих потужностей, торгівлі та сфери послуг на початку XXI століття стало ймовірним завдяки тому, що в усі сфери людського життя увійшли системи автоматизації процесів, що включають в себе підсистеми і деякі функціональні вузли.

Автоматизована система керування технологічними процесами являє собою сукупність апаратних і програмних засобів, які виробляють управління і контроль за різними виробничими процесами, підтримуючи зворотний зв'язок і впливаючи на їхній хід. У разі відхилення якогось процесу від заданих параметрів, сама система оптимізує і регулює управління.

На сьогоднішньому етапі розвитку науки і промисловості спостерігається етап інтеграції систем АСУВ (автоматизовані системи управління виробництвом) та стандартних АСУ ТП , що дає можливість значно вдосконалити процеси управління сучасним підприємством.

Класифікацію АСУ проводять за різними ознаками.

Загальнодержавна автоматизована система - автоматизована система збору і обробки інформації для обліку, планування і управління народним господарством на базі державної мережі обчислювальних центрів (ДМОЦ) і єдиної автоматизованої системи зв'язку країни.

Галузева автоматизована система управління - АСУ міністерства або відомства, призначена для управління підвідомчими організаціями як автономно, так і у складі ЗДАС.

АСУ виробничим об'єднанням - призначена для управління виробничим об'єднанням (фірмою) як автономно, так і у складі ГАСУ і (або) ЗДАС.

Інтегрована система управління - об'єднуюча в одну систему АСОУ і АСУ ТП.

Виділяють АСУ планових розрахунків (АСПР); матеріально-технічного постачання (АСУ МТП); державної статистики (АСДС); науково-технічного прогресу (АСУ НТП) і т.п.

Розрізняють АСУП для підприємств з виробництвом безперервного типу; дискретного (дрібносерійне і одиничне виробництво) і безперервно-дискретного (поточно-масове та великосерійне виробництво).

Який вид зворотного зв'язку використовується в системах керування?

# data[].attributes.attachment_link.description
1. Виробничий процес. Керування виробничим процесом Виробничий процес являє собою сукупність діяльності людей і засобів праці, необхідних на даному підприємстві для виготовлення продукції, тобто це сукупність взаємозв'язаних процесів праці, а іноді й природних процесів, в результаті яких вихідні матеріали та напівфаб­рикати перетворюються в готову продукцію.

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=uF1EHBekVPc

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Експериментальна робота №4. Вимірювання індуктивності котушки. Фізика 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Урок розв'язування задач «Активний, ємнісний та індуктивний опори в колі змінного струму»

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Активний, ємнісний та індуктивний опори в колі змінного струму

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Урок-презентація (стара версія) «Самоіндукція. Індуктивність. Енергія магнітного поля»

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Урок-презентація з розв'язування задач за темою «Закон електромагнітної індукції» 5 задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Урок презентація з розв'язування задач «Змінний струм. Генератори змінного струму»

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Змінний струм. Генератори змінного струму

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Терміни, визначення, поняття

Згідно з державним стандартом Російської Федерації в електричних схемах використовуються такі терміни і поняття [1].

Електрична схема - графічний конструкторський документ, на якому за допомогою графічних позначень зображені складові частини об'єкта і зв'язку між ними. На деяких типах схем зв'язку можуть бути і не зображені.

Елемент схеми - складова частина схеми, яка має самостійне графічне позначення, виконує певну функцію у виробі і не може бути розділена на частини, що мають самостійне функціональне призначення.

Пристрій - сукупність елементів, що представляє собою єдину конструкцію. Пристрій може нс мати в схемі чітко визначеного функціонального призначення.

Функціональна група - сукупність елементів, що виконують у виробі певну функцію і не представляють собою єдиної конструкції.

Функціональна частина - елемент, обладнання, функціональна група або пристрій, що має в виробі строго певне функціональне призначення.

Виріб - сукупність пристроїв, що представляє собою окрему закінчену конструкцію, що має свою схему з'єднань (панель управління, пульт і т. П.).

Об'єкт - умовне найменування вироби, пристрої, установки, споруди, що застосовується в якості загального поняття.

Лінія зв'язку - лінія, що є графічним символом зв'язку між елементами.

Функціональна ланцюг - лінії, канал, тракт певного призначення.

Види і типи схем

Електропривод, що представляє собою електромеханічну систему, що включає в себе комплекс пов'язаних між собою електротехнічних і механічних (кінематичних) пристроїв, зображується на кресленнях у вигляді схем. Згідно ГОСТ 2.701-84 схеми бувають різних видів і типів.

Залежно від використовуваних пристроїв схеми поділяються на такі види, що позначаються російськими літерами: електрична - Е, кінематична - К, гідравлічна - Г, пневматична - П, оптична - Л та ін.

Електричні схеми показують з'єднання електротехнічних пристроїв, пов'язаних між собою електричними зв'язками, до яких відносяться електричні машини, апарати, трансформатори, реактори, вимикачі, датчики та інші пристрої, що перетворюють, передають і споживають електричну енергію.

Кінематичні схеми показують з'єднання механічних елементів, таких як вал двигуна, вал тахогенератора, передачі (редуктори, коробки швидкостей) і робочого обладнання технологічної установки, пов'язаних між собою механічними зв'язками. Зазвичай в складних промислових установках є різні пристрої і взаємозалежні електричні, гідравлічні, пневматичні приводи. Це обумовлює наявність комбінованих і поєднаних схем, що включають різні пристрої, елементи і зв'язки між ними. У цьому навчальному посібнику, присвяченому автоматизованим електричним приводам і їх систем управління, гідравлічні, пневматичні, оптичні, вакуумні і газові пристрої та їх зв'язку не розглядаються.

Залежно від основного призначення схеми поділяються на такі типи, що позначаються арабськими цифрами: структурна - 1, функціональна - 2, принципова - 3, еквівалентна - б / н, з'єднань - 4, підключень - 5, загальна - 6, розташування - 7, інші - 8, об'єднана - 0.

Допускається розробка інших схем, якщо в зв'язку з особливостями установки необхідний обсяг відомостей не може бути переданий в комплекті документації за допомогою встановлених типів схем.

# data[].attributes.attachment_link.title
ЕЛЕКТРИЧНІ СХЕМИ І СПОСОБИ ЇХ НАКРЕСЛЕННЯ

# data[].attributes.attachment_link.description
Згідно з державним стандартом Російської Федерації в електричних схемах використовуються такі терміни і поняття [1]. Електрична схема - графічний конструкторський документ, на якому за допомогою графічних позначень зображені складові частини об'єкта і зв'язку між ними. На деяких типах схем зв'язку можуть бути і не зображені.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Вільні електромагнітні коливання. Формула Томсона. Розв'язування задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Досліди Фарадея. Явище електромагнітної індукції. Індукційний струм

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Сила Лоренца. Розв'язування задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Лимар Альона 

# data[].attributes.attachment_link.title
Контрольна робота "Електричне поле" | Тест з фізики - "На Урок"

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з фізики (10 клас). Яку з наведених величин вимірюють у вольтах?

# data[].attributes.body
Підготовка до контрольної роботи "Електричне поле"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Вільні електромагнітні коливання в ідеальному коливальному контурі. Формула Томсона

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Алекс Павлінчук

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок 34 Коливання  Види коливань 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Для формування несучого та маніпуляційного сигналів використовуються автоколивальний мультивібратор на транзисторах, генератор прямокутних імпульсів на операційному підсилювачі або генератор на базі інтегрального таймера. Такі генератори виробляють послідовність прямокутних імпульсів ТТЛ-рівня (рівень напруги, який використовується у цифрових схемах транзисторно-транзисторної логіки). Тип генератора обирається у відповідності до варіанту завдання (див. табл. 1).

Автоколивальний мультивібратор на транзисторах

Автоколивальний мультивібратор містить два транзисторних ключа з перехресними колекторно-базовими зв'язками, які здійснюються через конденсатори С1 і С 2 (рис. 8) [11]. Завдяки цьому, транзистори знаходяться в протилежних станах (один відкритий, а інший закритий).

Оскільки мультивібратор є автоколивальним, то розгляд його роботи можна почати з довільного моменту часу. Для визначеності візьмемо момент часу, коли транзистор VT1 відкритий, а транзистор VT2 закритий, конденсатор С2 розряджений, а конденсатор С1 заряджений до напруги Е (плюс на лівій, а мінус - на правій обкладинці конденсатора). При аналізі роботи мультивібратора буде показано, що протягом кожного періоду коливань такий квазістійкий стан обов'язково матиме місце.

В цьому стані в схемі відбуваються наступні процеси: а) заряд конденсатора С2 від джерела живлення + Е через резистор R4 і емітерний перехід відкритого транзистора VT1 (постійна часу кола заряду має значення ), б) розряд конденсатора С1 через резистор R3 і відкритий транзистор VT1 (постійна часу розряду ). Як правило, опір базових резисторів набагато більший, ніж колекторних. Тому процес заряду С2 відбувається набагато швидше, ніж процес розряду С1. Позитивно заряджена обкладка конденсатора С1 через відкритий транзистор VT1 підключена до загального проводу, а негативно заряджена обкладка - до бази VT2. Завдяки цьому транзистор VT2 утримується в закритому стані. Після того як С1 розрядиться, напруга на базі VT2 стане позитивною. Внаслідок цього транзистор VT2 починає відкриватись, з'являється колекторний струм, що створює негативний приріст напруги на колекторі VT2, який через конденсатор С2 передається на базу VT1. Завдяки цьому транзистор VT1 виходить із режиму насичення. Колекторний струм цього транзистора зменшується, напруга на колекторі отримує позитивний приріст, який через конденсатор С1 передається на базу VT 2, викликаючи його подальше відкривання. Процес переключення транзисторів відбувається лавиноподібно та закінчується переходом мультивібратора у другий квазістійкий стан.

У цьому стані транзистор VT1 закритий, транзистор VT2 відкритий, конденсатор С1 заряджається від джерела живлення + Е через резистор R1 і емітерний перехід транзистора VT2, а конденсатор С2 розряджається через R2 і відкритий транзистор VT2 на джерело живлення + Е. Після розряду С 2 відбувається лавиноподібне переключення транзисторів і схема переходить в той стан, з якого було розпочато розгляд. Процеси в схемі повторюються періодично. Таким чином, на виході мультивібратора формується послідовність прямокутних імпульсів.

Рис. 8. Автоколивальний мультивібратор на транзисторах

Тривалість імпульсу на колекторі VT2 відповідає часу перебування транзистора в закритому стані і визначається часом розряду конденсатора С 1

.

Тривалість паузи відповідає часу перебування транзистора VT1 в закритому стані і визначається часом розряду C 2

.

Одним із недоліків мультивібратора на транзисторах є велика тривалість фронту вихідних імпульсів, яка дорівнює часу заряду конденсатора С 2

.

Для формування імпульсів з малою тривалістю фронту та зрізу на виході мультивібратора включений тригер Шмідта DD 1.1, в якості якого можна використовувати інтегральні мікросхеми К155ТЛ1, К555ТЛ2, К155ТЛ3 [12].

Розглянемо методику розрахунку автоколивального мультивібратора. Вихідні дані для розрахунку: - частота вихідних імпульсів (несуча частота або частота маніпуляції ); рівень вихідного сигналу - ТТЛ.

1. Для забезпечення ТТЛ-рівня на виході генератора обираємо напругу джерела живлення та опір колекторних резисторів .

2. Визначаємо максимальний колекторний струм транзисторів

.

3. Обираємо тип транзисторів. Необхідно, щоб параметри обраного транзистора задовольняли наступним вимогам

,

,

,

де -допустима напруга між колектором та емітером транзистора, -допустимий колекторний струм, -гранична частота транзистора.

Параметри транзисторів наведені у довідниках по напівпровідниковим приладам [4, 5]. Рекомендується обирати малопотужні високочастотні транзистори. Параметри деяких транзисторів наведені також у Додатку А.

4. Визначаємо тривалість імпульсів та пауз між імпульсами

.

5. Обираємо ємність конденсаторів С1 та С 2

,

де -ємність колекторного переходу транзистора (для високочастотних транзисторів ), -ємність монтажу ( ).

Визначаємо тривалість фронту вихідних імпульсів

.

Перевіряємо виконання умови

.

Якщо дана умова не виконується, обираємо меншу ємність конденсатора С 2.

6. Розраховуємо опір базових резисторів

,

.

Приймаємо, що номінальна потужність розсіювання для всіх резисторів мультивібратора дорівнює 0,125 Вт.

7. Перевіряємо виконання умов насичення транзисторів

,

,

де -мінімальне значення коефіцієнту передачі за струмом для обраного транзистора.

Якщо хоча б одна із умов не виконується, необхідно або обрати транзистор з більшим коефіцієнтом передачі за струмом, або обрати більшу ємність конденсаторів С1, С2 та розрахувати знову опір резисторів R3, R 2.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
кр_электроника

# data[].attributes.attachment_link.title
Генератори прямокутних імпульсів

# data[].attributes.attachment_link.description
Для формування несучого та маніпуляційного сигналів використовуються автоколивальний мультивібратор на транзисторах, генератор прямокутних імпульсів на операційному підсилювачі або генератор на базі інтегрального таймера. Такі генератори виробляють послідовність прямокутних імпульсів ТТЛ-рівня (рівень напруги, який використовується у цифрових схемах транзисторно-транзисторної логіки). Тип генератора обирається у відповідності до варіанту завдання (див. табл. 1).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1. Контроль параметрів підсилювачів звукових частот. 2. Методи пошуку несправностей у звуковій апаратурі. 3. Особливості регулювання підсилювачів високої частоти. 1 Регулювання й перевірка параметрів підсилювачів звукових частот
1) Амплітудно-частотну характеристику (АЧХ) знімають або перевіряють за допомогою генератора звукових частот і осцилографа, що підключають паралельно навантаженню (рис. 1, а). При цьому підтримують постійне амплітудне значення вхідного сигналу. АЧХ добре налагодженого підсилювача повинна бути рівномірною в діапазоні від 20...20000 Гц (крива 1, рис. 1, б), реальна характеристика нерівномірна (крива 2, рис. 1, б).

Рисунок 1 - Перевірка АЧХ підсилювача

У процесі зняття (перевірки) АЧХ регулятори частотної характеристики (регулятори тембру) встановлюють у початкове (нульове) положення. Після цього робочу дію регуляторів перевіряють у всьому діапазоні. Основною причиною завалу характеристики підсилювача в області нижніх частот буває недостатнє значення ємності прохідних конденсаторів у колі бази транзисторів і розв'язуючих - у колі емітера. Завал в області верхніх частот у більшості випадків визначається вхідною ємністю транзисторів, що при збільшенні частоти зменшує вхідний опір.

2) Вихідну потужність підсилювача визначають, виміряв амплітуду вихідної напруги Uвих на опорі навантаження Rн, і обчисляють за формулою:

3) Щоб визначити коефіцієнт підсилення за напругою Ки, на виході підсилювача встановлюють номінальну, нормальну або стандартну потужність. Номінальна потужність наводиться в паспорті або в технічних умовах (ТУ), нормальна - складає 0,1 від номінальної потужності, стандартна має такі значення: 500 мВт, 50 мВт, 5 мВт, 1 мВт. Після встановлення необхідної потужності на виході шляхом вимірювання значень амплітуди вхідного й вихідного сигналу частотою 1000 (400) Гц за формулою обчисляють коефіцієнт підсилення Ки:

4) Щоб визначити коефіцієнт підсилення за потужністю, який дорівнює

необхідно мати значення вхідного опору підсилювача, який визначають за схемою, що наведена на рис.2.

а) б)

Рисунок 2 - Визначення вхідного опору підсилювача

На схемі (рис. 2, а) додатковий резистор R разом із rвх підсилювача утворюють дільник напруги. Провівши вимір напруги в точках 1 і 2 і з формули визначають вхідний опір rвх:

®

Особливість схеми (рис. 2, б) - застосування змінного резистора, за допомогою якого встановлюють значення U2 = U1/2 При цьому R = rвх й вимірюється омметром. Значення R для транзисторних схем повинно складати 10...20 кОм, для підсилювачів із високим вхідним опором (транзисторні підсилювачі з витоковим повторювачем, лампові підсилювачі) - 0,1 ..1мОм.

5) Напругу шуму, що приведена до входу, вимірюють осцилографом (рис. 3), тому що при цьому можна спостерігати характер шуму. Регулятор підсилення в підсилювачі повинен знаходитися в стані максимального підсилення (гучності), вхід підсилювача необхідно закоротити. На екрані осцилографа, що підключений до виходу підсилювача, спостерігається підсилення в Ки раз напруги шумів. Значення напруги шумів, що приведена до входу Uш.вх, при цьому дорівнює:

Рисунок 3 - Визначення вхідного рівня шуму приведеного до входу

6) Коефіцієнт нелінійних спотворень підсилювача в умовах виробництва вимірюють за допомогою аналізатора гармонік або вимірювача нелінійних спотворень. На виході підсилювача встановлюють напругу, що відповідає номінальній вихідній потужності, а регулятори частотних характеристик (тембру) - у заданий (по ТУ) стан. Виміри проводять на заданих частотах, значення яких доцільно вибирати з ряду випробувальних сигналів.

Якщо підсилювач багатоканальний, перевірку параметрів проводять для кожногоканалу окремо.

7) Ефективний діапазон частот обмежений спотвореннями . Даний параметр не підлягає прямому вимірюванню, а визначається після вимірювання нерівномірності частотної характеристики підсилювача, як діапазон частот, в якому нерівномірність не перевищує заданого значення.

8) Співвідношення сигнал/шум. Підсилювач встановлюють у номінальні умови і вимірюють вихідну напругу Uш. Після цього генератор відмикають, замикаючи вхід на еквівалент джерела. Вимірюють рівень шуму на виході (незважений). Якщо є смуговий фільтр 1кГц, вимірюють зважене значення шуму. Співвідношення вираховується по формулі:

.

9) Співвідношення сигнал/фон. Підсилювач встановлюють у номінальні умови і вимірюють вихідну напругу на частоті мережі та її гармонік (50Гц, 100 Гц, 150 Гц). Для цього використовують смугові фільтри (з врахуванням послаблення у смузі проникнення) або селективний вольтметр. Результат співвідношення сигнал / фон визначають за формулою:

10) Короткочасна максимальна вихідна потужність. Підсилювач встановлюють у номінальні умови. На вхід подають синусоїдальний сигнал із частотою 1кГц на протязі 1 секунди. Напругу на виході підсилювача реєструють цифровим вольтметром із запам'ятовуванням сигналу або вхідний сигнал повторюють з інтервалом 60 с., амплітуду джерела сигналу збільшують для отримання максимального значення. Результат Рк визначають за формулою:

11) Довгочасна максимальна вихідна потужність. Підсилювач встановлюють у номінальні умови. Після цього на вхід через фільтр (1кГц) подають сигнал від джерела шуму, амплітуда якого перевищує номінальну не менше ніж в 10 раз. Через 60 с після подачі шумового сигналу вимірюють вихідну напругу Uд. Вимірювання повинно бути максимально коротким у часі, щоб не вийшов із ладу підсилювач. Результат Рд визначають за формулою:

12) Коефіцієнт регулювання. Підсилювач встановлюють у стандартні умови. Вимірюють вихідну напругу U1. Потім відключають еквівалент навантаження та знову вимірюють вихідну напругу U2. Коефіцієнт регулювання визначається за формулою:
2 Методи пошуку несправностей у звуковій апаратурі
При ремонті звукопідсилювальної апаратури використовують спеціальні пробники.

Рисунок 4 - Умовне зображення міні підсилювача для пошуку несправностей у звукопідсилювальній апаратурі

1) Для пошуку нелінійних спотворень використовують пробник з 2 - Т мостом (рис. 5). Між підсилювачем та схемою, що перевіряють, вмикають пробник. При цьому звук буде чутний або ні. Якщо в схемі не виникає спотворень, то RC - фільтр повністю послаблює сигнал частотою 1кГц. Якщо в схемі виникають спотворення, то почуємо другу, третю гармоніки сигналу.

І - гармоніка подавлюється повністю

ІІ - гармоніка подавлюється на 8дБ

ІІІ - гармоніка подавлюється на 6дБ.

Рисунок 5 - Пробник із 2- Т мостом та його АЧХ.

Якщо перевіряється достатньо високоомна схема, то перед мостом ставлять емітерний повторювач.

2) Звуковий пробник високих звукових частот. Для знаходження джерела високочастотних завад використовують двохтональний звуковий пробник із гетеродинним ефектом (рис. 6). Частота першого генератора 20кГц, а другого 19,5кГц. Різницева частота 500Гц прослуховується через щуп, що виконує функцію демоделювання. Відносна гучність резонансної частоти в різних точках схеми достатньо точно покаже, де проходять ВЧ втрати та виведе на несправність.

Рисунок 6 - Пробник високих звукових частот

3) Звуковий пробник низьких звукових частот. Для контролю проходження сигналів з fн = 20Гц необхідний спеціалізований пробник. Сигнал з частотою 20Гц можна почути але важко оцінити його зміну на слух між вузлами, що перевіряються. Тому пропонується використовувати сигнал з частотою 500 Гц як несуча для сигналу з частотою 20Гц. Амплітуда генераторів (рис. 7) однакова і на виході утворюється сигнал з амплітудною модуляцією. Ефективність метода в тому, що вухо сприймає сигнал із f = 500Гц дуже добре, а f = 20Гц - погано.

Рисунок 7 - Пробник низьких звукових частот
3 Особливості регулювання підсилювачів високої частоти
Регулювання підсилювачів високої частоти полягає в настроюванні резонансних контурів, що входять до складу підсилювачів.

У залежності від призначення підсилювачі високої частоти поділяють на діапазонні й проміжної частоти. Діапазонні підсилювачі, призначені для роботи в широкому діапазоні частот і використовуються в підсилювачах високої частоти радіоприймальних пристроїв. Підсилювачі проміжної частоти призначені для роботи на проміжній частоті (fпр = 465 кГц для прийому АМ-коливань fпр = 10,7 МГц для прийому ЧМ-коливань).

Попереднє настроювання контурів полегшує настроювання вузлів, до складу яких вони входять. Настроювання контурів пов'язане з вимірюванням високочастотної напруги. Тому прилади, що використовуються при вимірюванні такої напруги повинні мати малу вхідну ємність, щоб виключити її вплив на ємність контуру. У промислових приладах (В7-15) застосовуються високочастотні вимірювальні детекторні щупи (рис. 8), що дозволяють міряти напругу ВЧ у широкому діапазоні частот. Значення опору резистора R1 у залежності від приладу, що застосовується знаходиться в межах 10...68 мОм для комбінованих вольтметрів і 0,5..1,5МОм для електронних вольтметрів. Паралельний контур настроюють у резонанс по максимуму показань, послідовний - по мінімуму показу приладу, що підключений до коливального контуру, на який подається не модульований сигнал із генератора ГВЧ (рис. 9). Інструмент і прилади, що використовуються, не повинний впливати на точність настроювання. Тому з'єднання виконуються провідниками мінімальної довжини і користуються тільки регулювальними викрутками з ізоляційного матеріалу (органічне скло, ебоніт).

Рисунок 8 - Високочастотний щуп

Рисунок 9 - Настройка паралельного (а) та послідовного (б) контурів.

Вибірність радіоприймальних пристроїв багато в чому залежить від підсилювачів із смуговими фільтрами (фільтрами зосередженої селекції ФЗС), що складаються з ряду зв'язаних між собою LC-контурів. N-ланок ФЗС містить N+1 контур, причому всі середні контури відрізняються від крайніх у два рази меншою індуктивністю й у два рази більшою ємністю. На рис. 10 наведена схема чотирьох ланкового фільтра. Настройку ФЗС починають з останнього контуру (L5, С5). Сигнал із частотою fпр подають безпосередньо на попередній контур ФЗС (L4, С4). Тому що вихідний опір генератора низький (50, 75 Ом), контур L4, С4 шунтується і не робить вплив на контур L5, С5, що настроюється по максимуму показань приладу, що підключений до виходу ФЗС.

Рисунок 10 - Чотирьох ланковий ФЗС

При настроюванні контуру L4, С4 сигнал подають на попередній контур L3, СЗ і настроювання ведуть по мінімуму показань приладу, при цьому зміна частоти сигналу в будь-яку сторону призводить до збільшення показів.

Наступні контури настроюють аналогічно; при цьому всі непарні контури настроюються по максимумі показів, всі парні по мінімуму показів. Контур L1, С1 настроюється останнім. Сигнал подають на вхід підсилювального елемента, навантаженням якого є даний ФЗС.

# data[].attributes.attachment_link.title
Тема: ПІДСИЛЮВАЛЬНІ ПРИСТРОЇ

# data[].attributes.attachment_link.description
1. Контроль параметрів підсилювачів звукових частот. 2. Методи пошуку несправностей у звуковій апаратурі. 3. Особливості регулювання підсилювачів високої частоти. 1 Регулювання й перевірка параметрів підсилювачів звукових частот 1) Амплітудно-частотну характеристику (АЧХ) знімають або перевіряють за допомогою генератора звукових частот і осцилографа, що підключають паралельно навантаженню (рис. 1, а).

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Сила Лоренца

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Сила Ампера. Розв'язування задач

# data[].attributes.body
Урок фізики приєднуємося https://meet.google.com/shu-bviq-ezc

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Магнітне поле струму. Правило правої руки

# data[].attributes.body
https://probapera.org/publication/13/55942/temy-referativ-z-fizyky-11.html

# data[].attributes.attachment_link.title
ФІЗИКА НОВА - Урок 33 Захист навчальних проектів

# data[].attributes.attachment_link.description
ФІЗИКА 11 КЛАС (НОВА ПРОГРАМА, рівень стандарту, за навчальною програмою авторського колективу під керівництвом Локтєва В. М.) КОМПЛЕКТАЦІЯ: Конспект уроку Презентація уроку

# data[].attributes.body
Урок фізики приєднуємося https://meet.google.com/shu-bviq-ezc

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Прийменко Ірина Олексіївна

# data[].attributes.attachment_link.title
Контрольна робота з фізики з теми ”Електромагнетизм” для учнів 11 класу

# data[].attributes.attachment_link.description
Контрольна робота з теми ”Електромагнетизм” містить тестові завдання, завдання на відповідність та задачі, за зразками вправ та задач підручника Фізика (рі…

# data[].attributes.body
https://meet.google.com/moc-yytr-ykf посилання на онлайн урок

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електромагнетизм. Підготовка до контрольної роботи

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричне поле. Розв'язування задач

# data[].attributes.body
https://meet.google.com/moc-yytr-ykf посилання на онлайн урок

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електроємність. Конденсатори.  Розв'язування задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електромагнітне поле

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олександр Зеленський

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11 клас. Магнітні властивості речовини. Діа-, пара- та феромагнетики (урок 29)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електроємність. Конденсатори. Енергія зарядженого конденсатора

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок 10.3 Електричне поле у речовині.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Для захисту елементів і компонентів ІМС від впливу зовнішніх факторів - пилу, вологи, механічних впливів і інших- здійснюється герметизація кристала або підкладки, що істотно підвищує їхню експлуатаційну надійність. Герметизацію ІМС здійснюють або за допомогою ізоляційних матеріалів, або з використанням принципів вакуум-щільної герметизації. При герметизації ІМС ізоляційними матеріалами кристал напівпровідникової або підкладку гібридної ІМС покривають шаром органічного діелектрика: лаку або компаунда. Названі ізоляційні матеріали повинні мати високі електроізоляційні і вологостійкі властивості, повинні бути стійкі до розтріскування при циклічних впливах високих і низьких температур, повинні мати слабку хімічну активність, гарну адгезію і плинність у рідкій фазі. Такі покриття називають комфортними, а ІМС, герметизовані комфортним покриттями,- безкорпусними ІМС. Однак ізоляційні матеріали не забезпечують належного захисту ІМС від підвищеної вологості.

Надійним способом захисту кристала (підкладки) ІМС від впливів зовнішнього середовища є вакуум-щільна герметизація, що досягається при переміщенні кристала в герметизований корпус. Промисловість випускає корпуса прямокутної і круглої форми. На рис.3.1, а показана загальна конструкція ІМС із корпусом прямокутної форми, а на рис.3.1, б - з корпусом круглої форми.

Рисунок 3. 1- Загальна конструкція ІМС

По застосовуваному матеріалі розрізняють чотири типи корпусів: металосклянні, металокерамічнні, керамічні і пластмасові. При цьому головними елементами конструкції корпуса є металева або керамічна кришка й армованими виводами підстава (див.рис.3.1), на якому за допомогою допоміжних конструктивних елементів кріпиться кристал (підкладка) мікросхеми. У сукупності все це являє собою закінчений конструктивний вузол - ІМС.

Пластмасові корпуси не забезпечують вакуум-щільну герметизацію в жорстких умовах експлуатації (тривалий вплив механічних навантажень, тропічна вологість, зміна температури від - 60 до + 125° С), однак є найбільш дешевими у виробництві. Вимоги до форм і розмірів корпусів ІМС регламентуються ДСТ 17467-79.

Кристали мікросхеми високого ступення інтеграції (4-й і 5-й з числом елементів 10 ³ - Ю 4 - БІС) мають звичайно велике число виводів, що позначається на конструкції корпуса. У ряді випадків для розміщення великого числа виводів із установленим кроком керамічні і пластмасові корпуси БІСА виконують подовженої форми. На Рис. 3.2, а показаний такий корпус БІС, що складається з 12 кристалів, із дворядним розташуванням 48 виводів, на Рис. 3.2, б показаний корпус БІС, що має для зменшення довжини багаторядне розташування 40 виводів під спеціально розроблену друковану плату.

Рисунок 3.2-Типи корпусів ІМС

Слід зазначити також, що конструктивні характеристики корпуса (особливо по габаритах і розташуванню висновків) повинні створювати зручності при монтажі ІС на друкованій платі.

3.3 Напівпровідникові імс

На відміну від гібридних ІМС, напівпровідникові виконуються на основі кристалу НП, де окремі його області виконують ролі транзисторів, діодів, конденсаторів, резисторів і т. ін., які з'єднуються за допомогою алюмінієвих плівок, що наносяться на поверхню кристалу.

Електронні пристрої на напівпровідникових ІМС можуть мати щільність монтажу до 500 елементів у 1 см ³ і цей параметр з року в рік зростає. Середній час безвідмовної роботи пристрою, що має ІО ⁷ -ІО 10 елементів, досягає ІО 3 -ІО ⁴ годин.

Д ля виготовлення напівпровідникових ІМС пластини кремнію товщиною не більш 30-50 мкм і діаметром 50-100 мм, що утворять підкладку. На поверхні або в обсязі таких підложок формуються елементи напівпровідникової ІМС. В основі формування елементів на підкладці лежить планарна технологія, що дозволяє груповим методом опрацьовувати одночасно кілька десятків підкладок із сотнями і тисячами напівпровідникових ІМС на кожній. Елементи виготовлені по планарній технології, мають плоску структуру: р-n-переходи і відповідні контактні площадки виходять на одну площину підкладки (Рис.3.3). Захисна плівка з двоокису кремнію SiO ₂, нанесена на поверхню підкладки, служить для захисту р-n-переходів від зовнішніх впливів.

Рисунок 3.3-Структура ІМС

Після закінчення технологічного циклу підкладки розрізають алмазним різцем або лазерним променем на _окремі кристали, що представляють собою напівпровідникові ІМС. Перед поділом підкладки на окремі кристали_ виробляється вимір електричних параметрів напівпровідникових ІМС.

Найбільш часто застосовуваними і найбільш складними елементами напівпровідникових ІМС є транзистори. Домінуюче положення в напівпровідникових ІМСзаймають біполярні і польові (з МОН-структурою) транзистори. Напівпровідникові ІМС на основі МОН-транзисторів мають більш просту технологію виготовлення, меншими розмірами елементів і більшим ступенем інтеграції. Особливо значні переваги МОН-технології в ВІС. Однак по швидкодії напівпровідникові ІМСна МОН-транзисторах поступаються біполярним.

Для виготовлення транзисторів, як і для виготовлення інших елементів напівпровідникових ІМСіміжелементних з'єднань, у даний час використовується кілька різновидів планарної технології. Найбільш широко застосовується планарно-дифузійна планарно-епитаксіальна технологія з ізоляцією елементів за допомогою зворотньозміщених р-n-переходів:

Транзистори

Основні етапи виготовлення інтегральних біполярних транзисторів типу п-р-п методом планарно-дифузійної технології показані на Рис. 3.4.

Рисунок. 3.4- Операції виготовлення інтегральних біполярних

# data[].attributes.attachment_link.title
3.2 Конструкції мікросхем

# data[].attributes.attachment_link.description
Для захисту елементів і компонентів ІМС від впливу зовнішніх факторів - пилу, вологи, механічних впливів і інших- здійснюється герметизація кристала або підкладки, що істотно підвищує їхню експлуатаційну надійність. Герметизацію ІМС здійснюють або за допомогою ізоляційних матеріалів, або з використанням принципів вакуум-щільної герметизації.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1.2 Основні положення і принципи мікроелектроніки
Мікроелектроніка дозволяє вирішити проблеми різкого підвищення надійності електронної апаратури, значного зменшення її габаритів, маси, споживаної енергії і вартості. В мікроелектроніці відмовляються від застосування дискретних радіокомпонентів. Використовуючи досягнення фізики твердого тіла, металургії надчистих матеріалів і електронного машинобудування на основі якісно нової технології, в мікрооб'ємах твердого тіла формують складні електронні вузли - інтегральні мікросхеми.

Інтегральною мікросхемою (integral microcircuit) - називають мікроелектронний виріб, що виконує певну функцію перетворення і оброблення сигналів і має високу щільність пакування електрично з'єднаних елементів (або елементів і компонентів) і кристалів, які з точки зору вимог до випробувань, приймання, поставки і експлуатації розглядається як єдине ціле. Щільність пакування елементів в мікросхемі може досягати сотень тисяч елементів в одному кристалі.

Часто замість терміну інтегральна мікросхема (ІМС) використовуються терміни інтегральна схема (ІС) або просто мікросхема. Інтегральна мікросхема містить елементи і компоненти.

Елементом (element) інтегральної мікросхеми називається частина ІМС, що реалізовує функцію якого-небудь простого електрорадіо- елементу (наприклад, транзистора, діода, резистора, конденсатора) Ця частина виконана нероздільно від кристала ІМС (або її підкладки). Елемент не може бути відокремлений від ІМС як самостійний виріб, тому його не можна випробувати, упакувати і експлуатувати.

Компонентом (component) інтегральної мікросхеми також називається частина ІМС, що реалізовує функції якого-небудь електрорадіоелементу. Проте ця частина перед монтажем була самостійним виробом в спеціальній упаковці (комплектуючий виріб). Компонент у принципі може бути відокремлений від виготовленої ІМС.

Апаратуру, в якій в основному використовуються вироби мікроелектроніки, називають мікроелектронною. Підвищення надійності мікроелектронної апаратури пояснюється використовуванням при виготовленні інтегральних мікросхем спеціальної технології, при якій застосовуються особливо чисті матеріали, а весь процес виготовлення протікає в умовах, що виключають можливість забруднень. Крім того, внутрішні з'єднання інтегральних мікросхем захищені міцним покриттям, а їх малі габарити дозволяють створювати міцні і компактні вузли і блоки апаратури, здатні витримувати великі механічні навантаження. Висока надійність інтегральних мікросхем обумовлена також меншим числом з'єднань.

Застосування інтегральних мікросхем і мікропроцесорів дозволяє зменшити габарити апаратури і її масу на два порядки і більше. Це пояснюється тим, що елементи інтегральних мікросхем досить малі - їх розміри складають одиниці і десяті частки мікрометра. Малі габарити інтегральних мікросхем і мале споживання ними електричної енергії дають можливість здійснити комплексну мікромініатюризацію всіх компонентів електронної апаратури.

Окрім інтегральних мікросхем мікроелектроніка охоплює область функціональної електроніки. При створенні функціональних приладів, мікросхем, вузлів і блоків електронної апаратури використовують явища в твердих тілах, пов'язані з механічними, тепловими випромінювальними і магнітними ефектами, а також явища в рідких тілах, пов'язані з електрохімічними процесами. При цьому відповідному матеріалу додають властивості, необхідні для виконання даної функції, а проміжний етап подання бажаної функції у вигляді еквівалентної електронної схеми опускають. Функціональні прилади (device), блоки (block), мікросхеми і елементи можуть виготовлятися не тільки на основі напівпровідників, але і на основі таких матеріалів, як надпровідники та сегнетоелектрики.

# data[].attributes.attachment_link.title
Основні положення і принципи мікроелектроніки

# data[].attributes.attachment_link.description
1.2 Основні положення і принципи мікроелектроніки Мікроелектроніка дозволяє вирішити проблеми різкого підвищення надійності електронної апаратури, значного зменшення її габаритів, маси, споживаної енергії і вартості. В мікроелектроніці відмовляються від застосування дискретних радіокомпонентів. Використовуючи досягнення фізики твердого тіла, металургії надчистих матеріалів і електронного машинобудування на основі якісно нової технології, в мікрооб'ємах твердого тіла формують складні електронні вузли - інтегральні мікросхеми.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Дослідження роботи мостової схеми випрямлення змінного струму".

дослідити схеми двопівперіодних випрямлячів, які працюють на активне навантаження.

1. Короткий теоретичний опис.

Сучасні радіоелектронні пристрої містять велику кіль кість транзисторів, електронно-променевих приладів, фо тоелементів, ІМС, Усі вони споживають електроенергію постійного струму, що дістають від випрямлячів.

У сучасній апаратурі застосовуються одно- та двофаз ні, двотактні й інші типи випрямлячів.

Найпростіший однопівперіодний випрямляч складається з послідовно ввімкнених джерела жив лення, діода та активного навантаження. У цій схемі змінний струм проходить через випрямляч і опір наванта ження протягом однієї половини періоду. Стала складова випрямленої напруги на навантаженні значно менша від діючої напруги змінного струму. При однопівперіодному випрямлянні цей струм сильно пульсує. Тому однофазні однотактні випрямлячі застосовуються в схемах, не кри тичних до великих пульсацій струму, їх використовують у телевізорах, ПЗЧ та вимірювальних приладах.

Найбільше поширення в апаратурі дістала однофазна однотактна (мостова) схема випрямляча (рис, 49, а). Тут первинна обмотка трансформатора вмикається в мережу однофазного змінного струму, а до вторинної обмотки приєднуються чотири випрямні діоди, з'єднані за схемою моста, причому в одну діагональ моста вмикається вто ринна обмотка силового трансформатора, в іншу - опір навантаження. Через навантаження випрямлений струм проходить за два півперіоди (рис. 49,6). Мостова схема випрямляча має ряд переваг: у ній краще використовуєть ся трансформатор; зворотна напруга на діоді вдвічі мен ша; конструкція трансформатора простіша.

2. Порядок виконання роботи.

2.1. Ознайомитися з лабораторною установкою,

2.3. Повзунок змінного резистора R установити в ниж нє положення на максимальне значення опору.

2.6. За даними табл. 1 у прямокутній системі коорди нат побудувати навантажувальну характеристику ви прямляча.

3. Контрольні питання.

3.1. З яких основних елементів складається випрямляч?

3.2. Яке при значення основних елементів випрямляча?

3.3 Що назива ється навантажувальною характеристикою випрямляча?

4. Зробіть висновок проведенної роботи.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Лакуста Руслан В'ячеславович

# data[].attributes.attachment_link.title
Лабораторна робота №9 Тема: "Дослідження роботи мостової схеми випрямлення змінного струму".

# data[].attributes.attachment_link.description
"Дослідження роботи мостової схеми випрямлення змінного струму". дослідити схеми двопівперіодних випрямлячів, які працюють на активне навантаження. 1. Короткий теоретичний опис. Сучасні радіоелектронні пристрої містять велику кіль ­ кість транзисторів, електронно-променевих приладів, фо ­ тоелементів, ІМС, Усі вони споживають електроенергію постійного струму, що дістають від випрямлячів.

# data[].attributes.body
ЗРАЗОК

# data[].attributes.body
Пройти тестом

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Якими носіями електричних зарядів створюється струм у металах?

Зі збільшенням температури опір провідника :

Суть явища надпровідності полягає в тому, що за умови охолодження нижче певної критичної температури питомий опір провідника

У чому полягає явище електролітичної дисоціації?

В напрямленому русі вільних йонів.

1 закон Фарадея: Маса речовини, яка виділяється на електроді під час електролізу, прямо пропорційна силі струму I та...

Провідність у чистому напівпровіднику, зумовлена однаковою кількістю електронів і дірок називають

Основною властивістю р - n - переходу є...

Поставити у відповідність тип самостійного розряду та особливості його виникнення

1) коронний 2) дуговий 3) іскровий 4) тліючий

а) між двома хмарами;

б) при низькій напрузі та тиску;

в)втрати електричної енергії в лініях електропередач високої напруги в основному визначаються;

г) два електроди привести у зіткнення, а потім повільно розвести

До якого типу розрядів можна віднести розряд в лампах денного світла?

За який час при електролізі води виділяється 30 г кисню, якщо сила струму дорівнює 2 А?

Відстань між катодом і анодом вакуумного діода дорівнює 1 см. Скільки часу рухається електрон від катода до анода при анодній напрузі 440 В. Початковою швидкістю руху електрона можна знехтувати. Електричне поле вважати однорідним.

Якою флрмулою описується залежність опору металів від тепмератури?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Кузнецова Елена 

# data[].attributes.attachment_link.title
Контрольна робота 11 клас Електричний струм у різних середовищах | Тест з фізики - "На Урок"

# data[].attributes.attachment_link.description
Якими носіями електричних зарядів створюється струм у металах? Зі збільшенням температури опір провідника : Суть явища надпровідності полягає в тому, що за умови охолодження нижче певної критичної температури питомий опір провідника У чому полягає явище електролітичної дисоціації? В напрямленому русі вільних йонів.

# data[].attributes.attachment_link.title
ФІЗИКА 11 КЛАС | Урок 11 | Розв'язування задач. Підготовка до контрольної роботи № 1 Електродинаміка

# data[].attributes.body
https://meet.google.com/xqz-qgze-dns посилання на онлайн урок

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олександр Зінчук

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Електричний струм у напівпровідниках

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричний струм у вакуумі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричний струм у газах

# data[].attributes.body
Розв'язування задач про електроліз і закон Фарадея.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дистанційне Навчання

# data[].attributes.attachment_link.title
Розв'язування задач про електроліз і закон Фарадея

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричний струм в електролітах

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Експериментальна робота №2. Вимірювання ЕРС і внутрішнього опору джерела струму. Фізика 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Провідники та діелектрики в електростатичному полі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Потенціал. Робота електричного полч. Розв'язування задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Урок-презентація (стара версія) «Самоіндукція. Індуктивність. Енергія магнітного поля»

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Урок розв'язування задач за темою «Самоіндукція. Індуктивність. Енергія магнітного поля»

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Фізика Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика 11. Урок-презентація з розв'язування задач за темою «Закон електромагнітної індукції» 5 задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Досліди Фарадея. Явище електромагнітної індукції. Індукційний струм

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок №4. Потенціал електричного поля. Різниця потенціалів (11 клас. Фізика)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Робота електричного поля. Потенціал. Розв'язування задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричний струм в металах. 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.title
ФІЗИКА 11 КЛАС | Урок 5 | Розв’язування задач. Закон Ома

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Робота по переміщенню заряду в електростатичному полі. Потенціал

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Напруженість електричного поля. Розв'язування задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Сила Лоренца. Розв'язування задач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Сила Лоренца

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Нестабільність джерел живлення, коливання температури, зміна вологості навколишнього середовища, старіння елементів та інші чинники є причинами зміни параметрів та характеристик функціональних вузлів електронної апаратури. Зменшення негативного впливу перелічених чинників досягають, з одного боку, ізоляцією функціональних вузлів від навколишнього середовища (наприклад, поміщаючи їх у спеціальні камери з стабільною температурою - термостати), а з іншого боку - застосуванням стабілізаторів напруги та струму. Стабілізатори описують відповідними параметрами. Проілюструємо сказане на прикладі стабілізаторів напруги.

Стабілізатором напруги називають електронну схему (прохідний чотириполюсник), номінальна напруга на виході якого U вих підтримується практично незмінною за заданих допустимих відхилень від номінальних значень напруги U вх на вході стабілізатора, струму І вих (чи опору навантаження R н) на виході стабілізатора, а також температури Т навколишнього середовища.

Отже вихідна напруга стабілізатора залежить від перелічених чинників, тобто U вих=f(U вх, І вих, Т).

Приріст напруги D на виході стабілізатора з урахуванням цієї залежності опишемо співвідношенням:

(5.30)

- коефіцієнт передавання пульсації вхідної напруги, якщо І вих=const, T= const;

- внутрішній опір стабілізатора, якщо U вх= const; T= const;

- температурний коефіцієнт нестабільності вихідної напруги, якщо U вх= const; І вих= const.

Ці параметри дають змогу сформувати основні характеристики стабілізаторів напруги, які використовують для розрахунку та порівняння різних типів стабілізаторів.

Стабілізатором струму називають електронну схему, яка забезпечує практично стабільний струм І вих в опорі навантаження R н за допустимих змін напруги U вх на вході стабілізатора, опору навантаження R н та температури Т навколишнього середовища.

Отже, І вих= f( U вх, R н, Т). Використовуючи цю залежність, можна визначити параметри стабілізатора струму, як і у випадку стабілізатора напруги.

Важливим параметром стабілізаторів напруги та струму є коефіцієнт корисної дії (ККД), який числово дорівнює відношенню потужності на виході стабілізатора до споживаної ним потужності на вході від джерела живлення:

Регулюючий елемент - обов'язковий елемент схеми стабілізатора напруги (струму).

Найпоширеніші стабілізатори напруги, тому далі переважно розглядатимемо саме їх.

Обов'язковим елементом схеми стабілізатора є регулюючий елемент (РЕ), який призначений для керування вихідною напругою (струмом) стабілізатора.

Залежно від призначення, способу під'єднання та режиму роботи регулюючого елемента, наявності чи відсутності зворотного зв'язку стабілізатори поділяють на такі типи:

- стабілізатори змінної та постійної напруги;

- послідовні та паралельні стабілізатори;

- стабілізатори неперервної та імпульсної дії.

- стабілізатори параметричного та компенсаційного типу.

Стабілізатори змінної напруги призначені для забезпечення на опорі навантаження змінної напруги заданої форми зі стабільними параметрами (наприклад, гармонічної напруги з стабільною амплітудою). Стабілізатори постійної напруги підтримують на виході постійну за величиною та полярністю напругу.

Послідовні та паралельні стабілізатори відрізняються способом під'єднання регулюючого елемента до опору навантаження (рис.5.13)

Рис.5.13. Структурні схеми послідовного (а) та паралельного (б)
стабілізаторів напруги
Коефіцієнт стабілізації показує, у скільки разів зміна вихідної величини є меншою за зміну вхідної величини, що стабілізується.

У схемі послідовного стабілізатора (рис.5.13, а) за умови малого споживання струму схемою керування виконується співвідношення: ≈/ І вих " І вх. . Тому, як випливає з (5.31), ККД навантаженого стабілізатора прямує до значення h " U вх. Якщо ж навантаження відсутнє ( І вих=0), то ККД прямує до 1.

Зауважимо, що в схемі послідовного стабілізатора треба передбачати кола захисту РЕ від короткого замикання на виході, бо тоді вся споживана стабілізатором потужність виділяється на РЕ, що може призвести до його перегрівання і виходу з ладу. Паралельний стабілізатор позбавлений цього недоліку.

У стабілізаторах неперервної дії струм через РЕ протікає неперервно. Тому ККД таких стабілізаторів є низьким ( h =0,5...0,7).

Принцип дії імпульсних стабілізаторів ґрунтується на періодичному (з періодом =0,85...0,95. Недоліком таких стабілізаторів є значні пульсації вихідної напруги, для усунення яких вмикають у схему стабілізатора Т) під'єднанні на час Т фільтр нижніх частот між ключем і навантаженням і використовують достатньо високу (десятки кГц) частоту перемикання ключа. ₁ до джерела живлення з напругою Е і від'єднанні на час Т- Т ₁. При цьому РЕ працює у ключовому режимі і струм через нього протікає лише протягом інтервалу Т ₁. Внаслідок цього постійна складова напруги на навантаженні дорівнює: U 0вих= ЕТ ₁/ Т і її можна регулювати зміною співвідношення Т ₁/ Т. ККД таких стабілізаторів сягає значень h

У стабілізаторах параметричного типу стабілізація здійснюється завдяки використанню як РЕ нелінійних компонентів з відповідними вольтамперними характеристиками (ВАХ) - кремнієвих стабілітронів, газових стабілітронів, транзистор ів, баретерів тощо. Спосіб увімкнення нелінійного елемента у схему стабілізатора залежить від типу його ВАХ. На рис. 5.14 зображено два типи ВАХ: увігнута (І) та опукла (ІІ).
І - увігнута, ІІ - опукла
Обидва типи нелінійних елементів істотно відрізняються значеннями динамічних опорів Rд : у першого типу динамічний опір RдІ дуже малий, а у другого RдІІ - дуже великий. Тому нелінійний елемент першого типу вмикають паралельно до опору навантаження (рис.5.15, а), а нелінійний елемент другого типу - послідовно з опором навантаження (рис.5.15, б).
стабілізатора параметричного типу
Для забезпечення високих значень коефіцієнта стабілізації значення параметрів елементів повинні задовольняти умови:

- для схеми рис.5.15, а:

- для схеми рис.5.15, б: Rд>Rн

У разі виконання наведених умов відхилення вхідної напруги від номінального значення падатимуть відповідно на баластному опорі R, а вихідна напруга Б U вих практично не змінюватиметься.

Основним недоліком стабілізаторів параметричного типу є низький ККД та недостатньо високий коефіцієнт стабілізації, неможливість плавного регулювання значення стабілізованої напруги чи струму, мала вихідна потужність

Стабілізатори компенсаційного типу являють собою електронні схеми з від'ємним зворотним зв'язком, який виконує функцію автоматичного регулювання опору РЕ. У ролі РЕ тут застосовують електронні компоненти, опір яких автоматично змінюється під дією сигналу схеми керування. Такими компонентами слугують між вихідною напругою стабілізатора транзистори, електровакуумні лампи тощо. Сигнал керування являє собою підсилену у К разів різницю U вих та еталонною (опорною) напругою UОП. Сказане ілюструє рис.5.16, на якому показано функціональні схеми компенсаційних стабілізаторів напруги послідовного та паралельного типів.

Рис.5.16. Функціональні схеми компенсаційних стабілізаторів:
а - послідовного типу; б - паралельного типу

Використання у стабілізаторах компенсаційного типу стабільних джерел опорної напруги та підсилювальних елементів з великим коефіцієнтом підсилення забезпечує високу стабільність вихідної напруги, дає змогу плавно регулювати вихідну напругу.

Для послаблення впливу температури навколишнього середовища вмикають в схему стабілізатора термочутливі елементи (терморезистори), які змінюють свій опір залежно від зміни температури навколишього середовища. Увімкнення таких елементів у коло зворотного зв'язку дає змогу компенсувати зміну вихідної напруги стабілізатора від зміни температури.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
тема 9. перетворення сигналів в нелінійних електронних колах : стабілізація напруги та струму

# data[].attributes.attachment_link.title
Тема 9. Перетворення сигналів в нелінійних електронних колах : Стабілізація напруги та струму

# data[].attributes.attachment_link.description
Нестабільність джерел живлення, коливання температури, зміна вологості навколишнього середовища, старіння елементів та інші чинники є причинами зміни параметрів та характеристик функціональних вузлів електронної апаратури. Зменшення негативного впливу перелічених чинників досягають, з одного боку, ізоляцією функціональних вузлів від навколишнього середовища (наприклад, поміщаючи їх у спеціальні камери з стабільною температурою - термостати), а з іншого боку - застосуванням стабілізаторів напруги та струму.

# data[].attributes.body
https://studfile.net/preview/3904261/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1.1 Функціональна схема пристрою випрямлення

Радіотехнічні пристрої у більшості випадків живлять постійним струмом. Первинні промислові джерела живлення виробляють змінну напругу стандартного значення та частоти. Перетворення змінної напруги у постійну виконують за допомогою пристроїв вторинного живлення - випрямлячів.Випрямляч - це електротехнічний пристрій, призначений для перетворення одно- або багатофазної змінної напруги у постійну напругу з потрібними значеннями струму та коефіцієнта пульсацій.

Структурна схема випрямляча наведена на рисунку 1.1. До його складу входять трансформатор Тр, діодна група (безпосередньо випрямляч В) та фільтр для згладжування пульсацій ( згладжуючий фільтр) Ф [4]. Випрямляч може бути керованим, для цього до його складу уводять пристрій керування ПК.

Рисунок 1.1 - Схема випрямляча

Призначення окремих елементів випрямляча.

Трансформатор необхідний для зміни величини напруги вхідного джерела та для гальванічної розв'язки мережі з навантаженням.

Випрямляюча діодна група являє собою пристрій, який перетворює змінний струм у пульсуючий. Він може виконувати також функції регулятора напруги.

Згладжуючий фільтр - це пристрій, який призначений для зменшення амплітуди змінної складової у випрямленій напрузі, іншими словами - пристрій для згладжування пульсацій випрямленої напруги.

Випрямлячі класифікують: за типом вентилів (керовані, некеровані), вентилі можуть бути напівпровідниковими, електронними, іонними; за величиною напруги та потужності; за схемою випрямлення - однофазні та багатофазні, однотактні та двотактні, з множенням напруги.

1.2 Діоди випрямлення та їх характеристики

1.2.1 Статична характеристика діода

В джерелах живлення радіотехнічних пристроїв частіше використовують германієві та кремнієві напівпровідникові діоди.

Основні їх параметри: постійний прямий та зворотній струми; імпульсне значення прямого струму; постійне падіння напруги на діоді при протіканні струму в прямому напрямі; зворотна напруга; порогова напруга - значення постійної напруги в точці перетину прямої, що апроксимує вольт-амперну характеристику діода (ВАХ) при великих струмах, з віссю напруги (рисунок 1.2) [6].

Діоди характеризують динамічним та диференційним опорами, які визначаються виразами:

, (1.1)

, (1.2)

де та - малі прирости напруги та струму.

Рисунок 1.2 - Вольт-амперна характеристика діода

Для спрощення аналізів процесів випрямлення реальну вольт-амперну характеристику 1 діода (рисунок 1.3), подають лінійною ломаною ідеального вентиля (2, пунктир), ідеального вентиля з втратами (3), чи ідеального вентиля з втратами та порогом (4) [3].

Рисунок 1.3 - Можливі апроксимації вольт-амперної характеристики діода

Порогова напруга для германієвих і кремнієвих діодів складає відповідно 0,15-0,2 та 0,4-0,8 В.

1.2.2 Інерційність діодів

Крім статичних характеристик діод характеризується параметрами, які визначають його інерційні властивості при перемиканні діода з режиму прямого струму на зворотну напругу (рисунок 1.4) [6].

Рисунок 1.4 - Часова характеристика переключення діода

Після моменту часу , коли відбувається зміна полярності вхідної напруги, діод через інерційність носіїв заряду залишається відкритим до моменту t 2, і через нього в зворотному напрямі протікає струм.

# data[].attributes.attachment_link.title
1 Однофазні та багатофазні випрямлячі

# data[].attributes.attachment_link.description
Радіотехнічні пристрої у більшості випадків живлять постійним струмом. Первинні промислові джерела живлення виробляють змінну напругу стандартного значення та частоти. Перетворення змінної напруги у постійну виконують за допомогою пристроїв вторинного живлення - випрямлячів.Випрямляч - це електротехнічний пристрій, призначений для перетворення одно- або багатофазної змінної напруги у постійну напругу з потрібними значеннями струму та коефіцієнта пульсацій .

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Електричне поле

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Андрієнко

# data[].attributes.attachment_link.title
Абетка електростатики. Розв'язування задач