# data[].attributes.body
בחרתי לכתוב על שתי התמונות האלה מכיוון שסבתא שלי ציירה אותם אני זוכר אותם מהרגע שנולדתי ודווקא היום כשהסתכלתי אליהם הרבה זמן הבנתי שיש להם אולי משמעות נסתרת שלמרות שהציורים אותו דבר הצבע שלהם שונה כמו החיים שכולם שונים

# data[].attributes.body
נטע בורוביץ

בחרתי לכתוב על הגינה שלי

אני חיה בבית שלי כל החיים ובגינה כמעט כל יום שהיא נראית לי רגילה

היום שמתי לב כמה פרחים וצמחייה שונה נמצאים שם

החלטתי לבחור במקום זה מיכוון שלמרות שהוא שגרתי ראיתי בו היום הרבה דברים חדשים

# data[].attributes.headline
סער וולפשטיין 

# data[].attributes.subject
סער וולפשטיין 

# data[].attributes.body
בחרתי בתמונה הזאת של השקיעה בים, בגלל שהשקיעה היא דבר שקורה כל יום, והיא כביכול הדבר הכי בסיסי שיש ,אבל בכל יום היא מופיעה קצת שונה וקצת אחרת , ובכל יום מחדש השקיעה מדהימה ביופייה , אבל בצורה קצת שונה.

# data[].attributes.headline
האליי הרציאנו

# data[].attributes.subject
האליי הרציאנו

# data[].attributes.body
בחרתי לכתוב על נהגי אוטובוס, אנו לא שמים לב אליהם ביום יום.
היום בבוקר כאשר איחרתי לאוטובוס הנהג ראה אותי רצה אל התחנה וחיכה לי בתחנה למרות שאיחרתי אליו. בזכות הנהג הנחמד הספקתי להגיע לשיעור בזמן והוא ממש הציל לי את היום.
לדעתי אנחנו לא מעריכים מספקי את נהגי האוטובוס ולאחרונה התחלתי להגיד להם שלום ובוקר טוב ואני חושבת שאנו צריכים לעשות זאת יותר.

# data[].attributes.headline
ונסה מרסיאנו

# data[].attributes.subject
ונסה מרסיאנו

# data[].attributes.body
בחרתי לצלם את העץ הזה שנמצא ליד הבית שלי, הבנתי שלעולם לא יצא לי פשוט לעצור לשנייה ולהתבונן בגודל שלו וביופי שלו, לכן החלטתי לבחור בו מאחר וזה לגמרי מראה שגרתי אך עדיין להסתכל עליו באור יום היה הסתכלות מרעננת וחדשה

# data[].attributes.headline
אני בחרתי לצלם הבוקר

# data[].attributes.body
אני בחרתי לצלם הבוקר את המחזורית ליד הבית שלי. במחזורית זו בקבוקים ישנים ומשומשים נשלחים למפעל מחזור שבו הם למעשה נולדים מחדש ומקבלים חיים חדשים בתור מוצר שונה. אם רק היה אפשר לעשות תהליך דומה עם אנשים...

# data[].attributes.body
צילמתי את הנוף שלי מהחדר, הוא תמיד נראה לי מאוד רגיל, אף פעם לא הסתכלתי על כמה הוא יפה ומיוחד.

# data[].attributes.body
בחרתי לכתוב על העציצים במרפסת שלי כי למרות שנראה לנו שעציצים במרפסת זה דבר טבעי, אם חושבים על לעומק מבינים שמרפסת זה המקום האחרון שבו היית מצפה לראות צמחים - את כל מה שהם צריכים שזה אדמה ומים צריך להביא להם באופן ידני.

# data[].attributes.body
זה המראה מהחלון שלי שאני רגילה להתעורר אליו כל בוקר,
כשעברתי לבית הזה שהייתי קטנה כל הצמחים היו צעירים והנוף היה נמוך וחדש, לאחר שעבר זמן, הצמחים גדלו, ובלי לשים לב התפתחה לה חורשה קטנה מתחת לבית שלי שמוסיפה צבע ויופי טבעי מבין כל הנוף המוכר של הבניינים שמסביב.

# data[].attributes.body
בחרתי בעץ הספציפי הזה מכל הטבע והעצים אחרים, מכיוון שלאורך כל השנה ,כאשר אני מסתכל החוצה מחלון חדרי, תמיד אני מוצא את עצמי מסתכל על העץ הזה. וכאשר אני מסתכל עליו עכשיו ,אני פתאום מסתכל על העבר שלו, שהוא עומד שם לבד כבר המון זמן, שורד את כל תנאי מזג האוויר השונים בלי בעיה למרות שהוא לא מסיבי וחזק ביחס לשאר, וזה העלה בי רגש בלתי מוסבר של הערכה כלפיו בגלל כך.

# data[].attributes.body
זה העץ שאני רואה מהמרפסת בדרך כלל שאני יוצאת לשבת בה אני לא נוטה לתת לו יותר מדי יחס רק מסתכלת עליו כעל חלק מהנוף. כשהבטתי בו עכשיו פתאום חשבתי על כמה הוא שורשי וחזק ועל הסמליות שבשורשים שלו שמסמלים המשכיות שניתן לראותה בכל חלק בעץ מתחילתו ועד סופו. זה מתבטא בקווים שנמצאים עליו מהשורש ואז על הגזע ולבסוף בעלים. בדרך כלל מקשרים עץ למשפחתיות כי המשפחה זה השורש של כל אחד מאיתנו אך, אפשר לקשר את זה לכל דבר בחיים שאנחנו מתמידים בו ובונים אותו במשך זמן רב.

# data[].attributes.headline
נועה קילשטיין

# data[].attributes.subject
נועה קילשטיין

# data[].attributes.body
צילמתי את הנוף שלי מהמטבח. אני חושדת שבחיים לא התבוננתי בנוף החלון במטבח שלי והתרגשתי לראות ולהבין כמה הוא יפה.

# data[].attributes.body
בתוך שכונה עמוסת בניינים על חמרת הבנייה גדל דבר חדש
אוליי זה הגשם שהגיע אוליי זה האדמה שהייתה פורייה ,
אבל הטבע נולד מחדש.
בתוך התמונה החומרית הזאת שכבר ממזמן משקפת את החיים שלנו מופיעה לידה של פשטות מסויימת שאי אפשר לתאר במילים,
לצערי זה לא יחזיק הרבה ובטח יבנו פה עוד בניין אבל בזמננו עכשיו נהנה מרגע של פשטות של לידה מחדש

# data[].attributes.body
תמונה זו היא הנוף מביתי. בחרתי לעלות את התמונה בחושך בגלל האורות שאותם אני לא יכול ביום. הנוף הנשקף מחלוני הוא יחסית רגיל ולא מרגש, אך שאני עולה למרפסת בלילה וכל האורות יוצאים אני יכול להיסתכל עליו במשך שעות. רק בזמן האחרון שמתי לב שמסתתר לי משהו מדהים מתחת לאף, משהו שבדרך כלל אין לו משמעות עבורי.

# data[].attributes.headline
בר קניגסבוך בחרתי בעץ הזה מכיוון תמיד ראיתי אותו ביום יום אך אף פעם לא יחסתי אליו חשיבות לאחר שאני מסתכל עליו באופן מעמיק הדבר עורר בי רגש ונתן לי תחושה של שמחה וחיים

# data[].attributes.subject
בר קניגסבוך בחרתי בעץ הזה מכיוון תמיד ראיתי אותו ביום יום אך אף פעם לא יחסתי אליו חשיבות לאחר שאני מסתכל עליו באופן מעמיק הדבר עורר בי רגש ונתן לי תחושה של שמחה וחיים

# data[].attributes.body
הדבר/חפץ אשר בחרתי להתמקד בו הוא המראה בחדר שלי. מראה הינה השתקפות של המציאות על גבי זכוכית נוצצת שבעצם מציגה למסתכל את חייו בצורה הסתכלותית. החפץ הזה קיים בכל בית ובית ברחבי העולם ומיוחס כאל מובן מאליו, אך מראה אינה רק השתקפות על גבי קיר, ההמצאה עצמה והתפתחותה מרגשת בעיניי, מוכיחה עד כמה האדם חכם, וגורם לי להעריך יותר את הזכוכית הנוצצת הזו. מראות ברכב, בחלונות בניין, מראות עגולות קטנות שסוכבים בתיק וכו.. הן בעצם השתקפות החיים שלנו בתוך מסגרת, והזווית בה אנחנו מסתכלים אל תוך המראה מראה לנו קטעים שונים מתוך חיינו על גבי זכוכית נוצצת.

# data[].attributes.body
בחרתי בתמונה זו כי זה מקום שאני רןאה כל יום וכשראיתי אותו עכשיו הרגשתי משהו אחר ואף פעם לא התייחסתי למקום הזה יותר מדי

# data[].attributes.headline
ג'ון ג'ון דוידוף

# data[].attributes.subject
ג'ון ג'ון דוידוף

# data[].attributes.body
בחרתי בתמונה זו של הפסל אשר נקרא "ביבי" (במקרה) שנמצא בביתי מכיוון שאני עובר לידה ביום יום וחוץ מתגובות של אנשים אשר נבהלים ממנה התעלמתי ממנה. אך כאשר עברתי לידה ברגע זה הבנתי את משמעות היצירה האמנותית, המחשת הבודדות של אנשים והצורך לקשר אנושי בדומה למומו.

# data[].attributes.body
אני בחרתי בנוף מהחלון שלי. בחרתי בנוף מהחלון שלי כי אני לאחרונה שמתי לב איך העלים נרחבים יותר והם מגיעים יותר קרוב אלי. בחיים לא שמתי לב לזה או התייחסתי לזה אבל שאני מתייחס לזה זה עורר בי תחושה של שמחה.

# data[].attributes.headline
דניאל פרידמן

# data[].attributes.subject
דניאל פרידמן

# data[].attributes.body
יש לי המון לגואים ופעם זה היה הדבר האהוב עליי לעשות כל היום. אז גדלתי וקצת הפסקתי לשחק בהם כמו פעם אבל היום הם נולדו לי מחדש מכיוון שכשאני בייביסיטר אז הילד ואני משחקים המון בלגן ובכלל זה הוא נולד לי מחדש.

# data[].attributes.headline
נועם גלוזברג

# data[].attributes.subject
נועם גלוזברג

# data[].attributes.body
צילמתי את הנוף שלי מהמרפסת, יש לי שני דקלים, אחד ממש לידי ואחד מעבר לכביש. לאחר שהסתכלתי על הנוף באופן ממושך שמתי לב ששני הדקלים היו מזנים אחרים. זה הזכיר לי את השוני שיש בין חיים שונים.

# data[].attributes.body
בחרתי לצלם את עת הזית בביתי. עץ הזית נמצא בביתי עוד לפני שאני גרתי בו. בעליו הקודמים של ביתי רכשו את העץ בתקופת שנות ה70 ומאז הוא עומד בפינת חצר ביתי. כאשר התבוננתי בעץ היום חשתי לראשונה תחושת שלווה. נזכרתי בסיפור התנכי של תיבת נוח. הסיפור בו יונה עם עלה של עץ זית מסמלת חיים ושלום עבור נוח וחברי התיבה. היום, כאשר התבוננתי בעץ הצלחתי להרגיש חיים בתוכו, חיים ושלום.

# data[].attributes.body
בחרתי בנוף זה (בית קברות קרית שאול) מאחר וביום יום איני מסתכל עליו וחושב באופן מעמיק על היותו שם. אך, ברגע בו אני מתחיל לחשוב יותר לעומק, בית קברות מאוד מזכיר סיפור, הוא אומר הרבה על כל האנשים שקבורים שם ודבר זה מתגלה אך ורק ברגע שזווית הראייה שלי משתנה.

# data[].attributes.body
זה הנוף החלון שלי. פתאום ראיתי את השמש פורצת מבין השיחים וזה ריגש אותי

# data[].attributes.headline
אלדר אסלנביילי

# data[].attributes.subject
אלדר אסלנביילי

# data[].attributes.body
בחרתי ברקע הזה בגלל שביום יום אני לא שם לב לעצים הירוקים ולנהר הזורם ליד הבית שלי, במיוחד אחרי תקופה גשמית שבה הנהר התרחב והעצים נהיו ירוקים יותר. תמיד ראיתי ברקע הזה רק עצים ומים ועכשיו שאני מסתכל על זה מחדש אני יכול להעריך יותר את כל חיי הטבע אשר מתרחשים ממש מחוץ לחלון חדרי" גם למראה נושן יש רגע של הולדת"

# data[].attributes.headline
יעל אילון לוסטיגמן 

# data[].attributes.subject
יעל אילון לוסטיגמן 

# data[].attributes.body
אני גרה בבית הזה מגיל ארבע, הייתי מבלה בחצר שלי במשך שעות. אף פעם לא שמתי לב לשורשים של העץ שצמחו ככה על פני השטח. העץ ניטע כאשר בנינו את הבית, נחמד לעצור ולשים לב כיצד הוא גדל והתפתח, כמוני ;)

# data[].attributes.body
אני כל חיי גרתי בבית הזה, ובזמן האחרון אני שם לב שהשיחים גדלים יותר ויותר, וחלק אפילו מגיע קרוב לחדר שלי

# data[].attributes.headline
אביב בן דרור

# data[].attributes.subject
אביב בן דרור

# data[].attributes.body
הסתכלתי מהחלון במטבח וראיתי את העלים הללו. תמיד ראיתי שיש שם עלים אבל מעולם חא שמתי לבד לדבר הלבן שעליהם. היום בפעם הראשונה ראיתי אותם והדבר עורר בי רגש ונתן לי תחושה חורפית כי זה הזכיר לי שלג.

# data[].attributes.body
לא באמת לוקחים רגע להתסכל על הטווס, רואים אותו כל יום ולא נותנים לו חשיבות אז עכשיו כשיצאתי להסתכל זה מראה יפיפה וריגש אותי(:

# data[].attributes.body
פתאום זה גרם לי לחשוב מי תלה את הנעליים האלו על החוט ואיך אנשים מגיעים למצב שהנעליים שלהם תלויות ככ גבוה

# data[].attributes.headline
ליהי- כל בוקר אני פו

# data[].attributes.body
ליהי- כל בוקר אני פותחת את החלון ומואר בחוץ, יש אויר קר שנכנס והכל נורא יפה אבל היום זה מרגיש כאילו החורף הגיע ונורא קר... בכל זאת ככ יפה היום בחוץ באופן שונה. לפני כן חשבתי ראיתי את אותה הפעולה של פתיחת החלון בשביל להכניס אויר ולראות את היופי בחוץ אבל עכשיו אני פתאום רואה שאני פותחת את החלון גם כדי להכניס את עצמי לבחוץ.

# data[].attributes.body
זה הנוף שאני רואה מהסלון שלי. אני רגילה אליו ורואה אותו כל יום. העצים הירוקים והדשא מובנים אלי מאליהם. ישנם רגעים בהם אני מתמקדת במראה הנוף מחדש ומתפעלת ממנו. המחשבה כי ״גם למראה נושן יש רגע של הולדת״ מתקשרת עבורי לנוף מביתי.
בנוסף, השילוב בין המכוניות בחנייה לבין הטבע הירוק, נמשלים למתח בין הדברים הנושנים בחיים, שהם הטבע והצמיחה, לבין החידוש של האדם, הבא לידי ביטוי במכוניות.

# data[].attributes.headline
גם למראה נושן יש רגע של הולדת - שירה דורון

# data[].attributes.subject
גם למראה נושן יש רגע של הולדת - שירה דורון

# data[].attributes.body
בחרתי לצלם את העציץ שלי בחדר, הוא תמיד נמצא שם ואני מאוד אוהבת שהוא מוסיף חיים לחדר ויופי טבעי. עכשיו שמתי לב כי העציץ בוגר אך חשוב לזכור את הרגעים שבו שלתי אותו ואת כל תהליך הגדילה שלו. מניצנים הוא הפך לצמח בוגר בעל שורשים ואולי דבר זה גם מסמל את תהליך ההתבגרות שלי בתקופה זו

# data[].attributes.headline
״גם למראה נושן יש רג

# data[].attributes.body
״גם למראה נושן יש רגע של הולדת״
זה עץ שנמצא ליד הבית שלי ואני עברתי לידו הרבה מאוד פעמים ואף פעם לא שמתי לב לפריחה היפה שלו וגודל העצום שלו והיום כן ראיתי אמנם הוא בסוך הפריחה שלו אבל הוא עדיין מאוד יפה
תמר באט

# data[].attributes.body
הפרח הזה נמצא בחצר שלי ואף פעם לא שמתי לב אליו. הוא במבע מאוד בוהק ויפה ויוצר אווירה של אופטימיות. אני יושב בחצר שלי כל היום ולכן מוזר שלא שמתי לב אליו. הוא מאוד משפר את האווירה בחצר ומוסיף המון.