# data[].attributes.body
ЗГ№1 ім. Т.Г. Шевченка

# data[].attributes.headline
ПЗ ПК в школі учнів

# data[].attributes.subject
ПЗ ПК в школі учнів

# data[].attributes.headline
ПЗ ПК у школі у вчителя

# data[].attributes.subject
ПЗ ПК у школі у вчителя

# data[].attributes.headline
ПЗ ПК Вчителя

# data[].attributes.subject
ПЗ ПК Вчителя

# data[].attributes.body
Ось так працюємо

# data[].attributes.body
Культивований різновид артишоку почали розводити з XVI століття в Італії та Франції.

# data[].attributes.body
На початку XVI століття імбир одним з перших був завезений до Америки, і швидко там поширився. Його до цього дня використовують не тільки в кулінарії, але і в медицині та навіть косметиці.  В середні віки імбир був завезений до Європи, де використовувався як прянощі і ліки.

# data[].attributes.body
Спочатку в їжу вживалися тільки його насіння.

В Європу кабачок потрапив у XVI столітті разом з іншими «дивинами» з Нового Світу. Кабачки вирощувалися у ботанічних садах.

# data[].attributes.body
За 2 тисячі років до нашої ери буряк був відомий, але ненависний у Стародавній Персії, де його вважали символом сварок і пліток і в основному використовували як лікарську рослину.

# data[].attributes.body
Його культивування почалося, як прийнято вважати, в Персії. Великим шовковим шляхом він був привезений до Китаю, де в середині VII століття отримав ім’я «перського овоча».

# data[].attributes.location_name
Via Fossetta, 30020 Musile di Piave VE, Италия

# data[].attributes.body
В Європі редис вирощують з XVI століття. У деяких країнах його досі називають «французькою редькою».

# data[].attributes.location_name
Unnamed Road, Songzi Shi, Jingzhou Shi, Hubei Sheng, Китай

# data[].attributes.body
По преданию, редис был завезен путешественником Марко Поло в Венецию из Китая.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Солодка китайська редька - особливості вирощування

Агротехніка солодкої редьки

Форма і колір плодів різноманітні: коренеплід може бути круглим або циліндричним, мати білий, зелений або червоний окрас шкурки. Однак верхівка овоча завжди насичено-зелена. Що стосується кольору м'якоті, то вона зазвичай коливається від білого до рожево-червоного. Вага стиглого плода в середньому становить трохи більше кілограма. За смаком редька Лобо нагадує щось середнє між дайкон і плодами сортів європейського походження. Овоч практично не гірчить, тому і називається "солодкий". Найчастіше за смаком рослина нагадує редис.

Що стосується зберігання, то плоди сорту можна зберегти свіжими і ароматними довше, ніж коренеплоди дайкон. Однак китайська редька зберігається гірше європейської.
Крім цікавого зовнішнього вигляду, примітних смакових властивостей і розмірів плодів, сорт має і корисними якостями. Зокрема, вживання коренеплодів виводить зайву вологу з організму, позитивно впливає на обмін речовин, очищають печінку і нирки (в тому числі, від каменів), виводять радіонукліди та солі важких металів. Згубно вплив редьки на ріст і розвиток шкідливих бактерій всередині організму людини. Редька Лобо не робить негативного впливу на серце, тому вживати її можуть люди похилого віку. Також коренеплід китайського походження зміцнює імунітет, знижує вміст холестерину і канцерогенів в організмі людини.

Редька Лобо - культура, яка потребує особливих умов вирощування і ретельного догляду. Навіть круглі коренеплоди, що не занурені глибоко в землю, можуть вирощуватися на важких грунтах глинистого типу. Однак, найбільш багатий урожай все ж можна отримати на родючих землях з нейтральною реакцією, нагодована органічними добривами.

Найкраще висаджувати рослину після бобових і озимих зернових, а також огірків, помідорів, цибулі і ранньої картоплі.

Сіяти рослина можна як навесні, так і влітку (частіше за все). При посіві навесні культура часто пускає колір, внаслідок чого її плоди вживати не можна. У той же час, здійснюючи посів влітку, цветонос не утворюється, а урожай можна зібрати значний.

Підготовка ґрунту, в якій буде вирощуватися редька Ікло слона (ще одна назва лоби), нічим не відрізняється від процедури підготовки перед посадкою інших видів овоча. Землю треба добре підгодувати органічними добривами (відро компосту або перегною на одиницю площі для легких грунтів; 2 відра на одиницю площі - для важких). Однак свіжий гній використовувати як добриво не можна.

Перекопати ділянку необхідно на глибину не більше 0,03 метра. У кислі грунти необхідно внести гашене вапно. В умовах низин культуру варто вирощувати на гребенях або інших височинах.

Перед посівом насіння необхідно підживити грунт мінеральними підживлення або нітрофоскою. Найкраще застосовувати добрива комплексну природу, такі як "Кеіра-люкс" або "Кеміра-універсал-1". У таких підгодівлі присутній, крім азоту, фосфору і калію, ряд корисних мікроелементів. Такі добрива дуже ефективні, хоча і дорогі.

Посів редьки здійснюється по-різному, в залежності від сорту коренеплоду. Для літнього збору врожаю насіння поміщають в грунт, починаючи з кінця квітня. Якщо ж планується тривале зберігання овоча, краще його сіяти в кінці червня - початку липня, адже рання посадка зимових сортів провокує появу суцвіть і порушення цілісності плодів.

Найбільший обсяг врожаю культури можна отримати, здійснюючи посів на початку липня. Саме цей час є оптимальним для більшості сортів культури. Однак, в будь-якому випадку землю варто рясно зволожити, а після приміщення в неї насіння провести мульчування.

Найкраще рослина розвивається при температурному режимі 15 ° - 18 °. Овоч вважається холодостійких, добре переносить невеликі морози.

Відео "Агротехніка китайської редьки"

У цьому відео досвідчені городники і садівники розкажуть і покажуть, як правильно вирощувати і доглядати за редькою.

Методика посіву насіння

Урожай і розміри коренеплодів визначаються схемою посіву. Як свідчать відгуки та рекомендації досвідчених городників, найбільш придатною схемою є розміщення насіння в чотири ряди, дотримуючись відстані між лунками в 0,3 - 0,35 метра. Глибиною ямок - 0,02 метра. У кожну з них поміщають пару-трійку насіння.

Якщо грунт "сухуватий", то після посіву його треба зволожити. Через тиждень після появи перших паростків, з сходів з однієї лунки залишають один, найбільш сильний паросток.

Щоб прискорити процес появи паростків, грядку можна накрити целофаном, однак після першого проростання його варто відразу зняти. Для проростання необхідно, в середньому, близько тижня. Процес появи паростків з попередньо замочених насіння відбувається через 5 днів. Після формування пари-трійки листя на паростках, їх необхідно прорідити на 0,15 - 0,18 метра (в залежності від передбачуваних розмірів майбутніх плодів).

Редька Ред Міт потребує підгодівлі вперше, після того, як діаметр овоча стане 0,03 - 0,04 метра. В якості добрива допустимо використовувати розчин золи або коров'яку.

На багатих мінералами грунтах для ранньостиглих сортів досить всього пари добрив, для зимових - 3-4 через кожні 10 днів.

Прибирання і зберігання врожаю

Зібрати урожай треба до появи перших морозів. Ранньостиглі види овоча збирають по мірі дозрівання в безосадочний день, а зимові - поспіль.

Листя плодів, які планується зберігати, треба обірвати, залишивши "пеньок" довжиною 0,015 - 0,02 метра.

У прохолодному місці, наприклад неопалюваному погребі, урожай відмінно зберігається всю зиму, не втрачаючи свого аромату і соковитості.

Отже, з вище сказаного ми бачимо, що редька китайська Лоба в нашій країні тільки набуває популярності.

Відео "Що зробити, щоб зібрати багатий урожай редьки"

З цього відео Ви дізнаєтеся, що робити, щоб отримати хороший урожай цього чудового овочу.

Короткий опис статті: редька ред міт

Джерело: Китайська редька: особливості вирощування солодкого сорту

# data[].attributes.attachment_link.title
Китайська редька особливості вирощування солодкого сорту

# data[].attributes.attachment_link.description
Солодка китайська редька - особливості вирощування Форма і колір плодів різноманітні: коренеплід може бути круглим або циліндричним, мати білий, зелений або червоний окрас шкурки. Однак верхівка овоча завжди насичено-зелена. Що стосується кольору м'якоті, то вона зазвичай коливається від білого до рожево-червоного. Вага стиглого плода в середньому становить трохи більше кілограма.

# data[].attributes.location_name
Unnamed Road, Lingling Qu, Yongzhou Shi, Hunan Sheng, Китай

# data[].attributes.body
В Китаї спалюють олію дикої і культурної редьки для отримання сажі, з якої роблять відому китайсьтку туш. Олійну редьку вирощують на насіння для видобутку біодизелю.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
На вигляд непримітний коренеплід, особливо не поширений в сучасній кухні, має чарівні властивості. Забуті ті часи, коли редька була першими ліками, до яких зверталися люди при найрізноманітніших хворобах. Але все таки відгуки тих часів залишилися, дійшли до наших сімей від бабусь та дідусів. Разом з медикаментами, деякими насущними народними рецептами з улюблених ягід та поширених овочів, редьку іноді згадують при застуді, проблемах з судинами та травною системою.

Сік чорної редьки корисні властивості.

Древній народний лікар є самим гірким з усіх інших різновидів редьки. Плід зовні чорний - білосніжний всередині. Гіркий сік цінувався нашими давніми предками за ідеальний вітамінний баланс. Причому, в їжу годяться не лише круглі гладкі плоди, але і молоде листя. Їх прийнято нарізувати в салати та зелені супи. Ще в Древній Греції з насіння чорної редьки готували олію.

У кулінарії редьку використовують не лише в сирому вигляді. Хоча урізноманітнити смак свіжого плоду можна різними заправками та соусами: оцтом, медом, бальзаміном, рослинною олією, розтопленим вершковим, соєвим соусом і так далі. Для пікантності салат посипають перцем та іншими ароматними приправами, хоча аромату у редьки аж занадто.

Що стосується термічної обробки, то редька не боїться ні варіння, ні смажіння, ні пари. Готовий овоч відмінно виглядає в салаті, прекрасно почуває себе в супі, він чудово доповнює окрошку, підійде для борщу та рагу, салатів і закусок, поєднується як з м'ясом, та з іншими овочами.

Редька вважається низькокалорійним продуктом, тому ідеально підходить для дієтичного харчування. У 100 грамах міститься всього 36 кКал, з них близько 7 грамів доводиться на вуглеводи, жирів всього 0,2 грама, а білків в редьці майже 2 грами.

У плодах редьки багато крохмалю, органічних кислот, є присутньою також клітковина. Окрім цього, в них містяться глюкозиди, фітонциди, амінокислоти та фермент лізоцим, під впливом якого руйнуються стінки клітин бактерій.
Звичайно ж, ніяк не обійтися без перерахування великої кількості вітамінів і мікроелементів:

Користь соку чорної редьки.

Привнести до свого організму максимальну концентрацію здоров'я і користі можна, якщо регулярно приймати сік чорної редьки. Він підійде і як профілактичний засіб, і як повноцінне доповнення до традиційної лікарської терапії. Говорячи про сферу застосування засобу, доведеться торкнутися практично усіх систем організму і більшості захворювань. Отже, користь соку чорної редьки полягає в наступному:

Вона позитивно позначається на інтенсивності і результативності обмінних процесів по усьому організму.

Чорна редька стимулює апетит, прискорює вироблення шлункового секрету.

Овоч нормалізує кишкову перистальтику, усуває закрепи.

Виконує функції антибіотика, природним чином знешкоджуючи шкідливі та хвороботворні мікроби.

Ефективно чистить судини.

Є проти набряковим засобом, виводить надлишки рідини.

Посилює захисні функції організму, зміцнює його в цілому.

Має антиоксидантні властивості, виводячи усі шлаки, токсини та отрути.

У соку чорної редьки розвинені загоювальні властивості, виразки і гнійні рани затягуються в короткі терміни.
Дуже часто використовується від кашлю, знімає роздратування, спазми в горлі, використовується як відхаркувальні ліки, корисна при бронхіті.

Редька сама без сторонньої допомоги може швидко очистити печінку і розчинити камені в жовчному пухирі.
Сік, вичавлений з овочу, виводить "поганий" холестерин з організму.
Бореться з паразитами, ліквідовує усіх небажаних "відвідувачів" геть з нашого тіла.

Сік чорної редьки чудово підходить для розтирань, хворому на його основі прикладають примочки, роблять компреси.
Клітковина, що міститься в редьці, активно чистить шлунково-кишковий тракт, виводячи звідти усі залишки їжі та шкідливі речовини. Так попереджаються застійні явища в кишечнику з бродінням і гниттям їжі.
Стимуляція кровотоку в стінках шлунково-кишкового тракту.

Завдяки чорній редьці виліковується дисбактеріоз, патогенна мікрофлора пригнічується.
Фітонциди, відповідальні за гіркоту плоду, що нагадує смак хріну або цибулі, в деяких випадках можуть замінити антибіотики.

Кальцій, що міститься в редьці, позитивно позначається на стані гіпертоніка.
Овоч має сечогінні властивості, що корисно при затримці сечовипускання.
Відвар редьки приймають при грипі, ангіні, послаблює больві відчуття при менструації, проявляє легкі послаблюючі властивості.

Полегшує стан при захворюваннях верхніх дихальних шляхів, заспокоює, тамує біль, знімає спазми.
Присутність в щоденному раціоні салату з редьки або свіжо вичавленого соку, попереджає аденому передміхурової залози, сприяє поступовому розсмоктуванню маткових пухлин та новоутворень в молочних залозах.
При зовнішньому застосуванні чорна редька корисна від синіх кругів під очима, шрамів, синяків, забиттів, веснянок і зморшок.

Як видно, цей цілющий овоч проявляє свої корисні властивості не лише при вживанні всередину, але і під час косметичних процедур. Ним можна протирати шкіру ватним тампоном, залишаючи на деякий час, потім змивати водою. Можна змішувати з іншими інгредієнтами та робити маску для обличчя, компреси для травмованих місць. Для основи підійде рослинна олія, мед, сметана та інше.

Сік чорної редьки з медом.

Природна гіркуватість соку чорної редьки приємно маскується медом, а сукупна користь цих двох цінних еліксирів в рази перевершує їх цілющий ефект окремо.

Незамінне поєднання корисних компонентів при застуді: сік чорної редьки прогріває і знезаражує, а мед пом'якшує та знімає запалення горла і слизової оболонки. Лікування проводиться до повного одужання. Вичавлений сік свіжого овоча у кількості 100 мл змішують з 15 г меду і розподіляють на три прийоми на цілий день. Така терапія дуже ефективна, іноді може замінити аптечні ліки, звівши до мінімуму дію сучасної медичної хімії.

Редька може впоратися з жовчнокам'яною хворобою, але слід бути дуже акуратними при самостійній терапії, оскільки камені при виході можуть забити сечову протоку, а це вже відгукнеться серйозними наслідками, болями та навіть операцією. Тому варто передусім радитися з лікарем і вже потім після його детальних порад та з постійним спостереженням займатися альтернативною терапією.

Для дітей чорна редька теж підійде, проте зважаючи на свій специфічний смак дитині доведеться зробити її якнайсолодше, і приймати малими дозами. Хоча все ж ці ліки, а вони рідко бувають приємними на смак.
Всередину сік чорної редьки приймають за годину після їди.

Шкода соку чорної редьки.

Щоб користь від лікування була стовідсотковою, необхідно довідатися про можливу шкоду та негативні наслідки від вживання свіжого соку чорної редьки. З протипоказань можна перерахувати наступні хвороби:

Подагра;

Гастрит, плюс підвищена кислотність;

Виразкова хвороба;

Ентерити, коліт;

Хронічний панкреатит у стадії загострення;

Органічні сердечні хвороби;

Запалення в печінці або нирках.

До того ж треба бути обережним з цим овочем, якщо є проблеми із зубами. Сік чорної редьки сильно шкодить зубній емалі.

Як зробити сік чорної редьки?

Є декілька способів приготування соку чорної редьки для лікування в домашніх умовах:
Соковитискач - найпростіший метод, повністю автоматизований і швидкий. Головне, плід заздалегідь промити, почистити та порізати відповідними шматочками.

Ручне віджимання - тут теж нічого хитрого. Редька натирається дрібній або середній терці, складається в марлю і сильно віджимається руками.

Виділення соку з чорної редьки за допомогою меду - спосіб досить не складний, проте тривалий за часом. Можна залити медом скибочки овоча, вони не обов'язково мають бути дрібними, різати їх можна довільно. Можна ще обрізати у плоду верхівку, виколупати поглиблення приблизно в половину усієї редьки і залити туди мед. Як у другому, так і в першому випадку годин через 10-12 виділиться багато соку, який проціджують і п'ють.

# data[].attributes.attachment_link.title
Сік чорної редьки - властивості та застосування

# data[].attributes.attachment_link.description
На вигляд непримітний коренеплід, особливо не поширений в сучасній кухні, має чарівні властивості. Забуті ті часи, коли редька була першими ліками, до яких зверталися люди при найрізноманітніших хворобах. Але все таки відгуки тих часів залишилися, дійшли до наших сімей від бабусь та дідусів.

# data[].attributes.body
Про культивуванні редьки в Стародавньому Єгипті говорять написи на піраміді Хеопса. З насіння редьки в Єгипті готувалося широко поширене в стародавньому світі рослинне масло.

# data[].attributes.location_name
Лакония, Греция

# data[].attributes.headline
Лікування капустою

# data[].attributes.subject
Лікування капустою

# data[].attributes.body
Один з перших ботаніків давнини Теофраст в знаменитій праці «Дослідження про рослини» досить докладно описав три сорти капусти, які в ті далекі часи обробляли афіняни

# data[].attributes.location_name
71031 Альберона, Фоджа, Италия

# data[].attributes.body
Селяни Стародавнього Риму особливо любили капусту з солониною і бобами.

# data[].attributes.headline
Червоний перець

# data[].attributes.subject
Червоний перець

# data[].attributes.body
У Перу в древніх похованнях виявлені плоди цієї рослини. Можливо, індіанці шанували перець як священну рослину

# data[].attributes.location_name
67030 Барреа, Л’Аквила, Италия

# data[].attributes.headline
Огіркові соління

# data[].attributes.subject
Огіркові соління

# data[].attributes.body
Стародавні римляни увесь рік вирощували огірки в парниках і солили їх у діжках. Уже в далекій давнині огірковий сік зарекомендував себе як незамінний косметичний засіб, що очищає і береже шкіру. Товчене огіркове насіння домішували до пудрі, розтертий огірок застосовували для розгладження зморшок.

# data[].attributes.location_name
Пелопоннес, Греция

# data[].attributes.headline
 Сикион – «місто огірків»

# data[].attributes.subject
 Сикион – «місто огірків»

# data[].attributes.body
Назву можна перекласти як «огіркове місто»:  розведення огірків

# data[].attributes.body
Батьківщиною огірка вважають Індію, де досі зустрічається один з його диких видів. В Індії огірок увійшов у вжиток щонайменше за 3000 років до нашої ери.

# data[].attributes.location_name
Пандо, Боливия

# data[].attributes.headline
Квасоля декоративна

# data[].attributes.subject
Квасоля декоративна

# data[].attributes.body
В Америці індіанці з давніх часів вирощували квасолю і використовували її в їжу. Після відкриття Америки страви з квасолі почали готуватися в Європі. З Америки прийшли в Європу і декоративні види квасолі, плоди яких цілком їстівні. Декоративну квасолю розводять у садках як красиво квітучу, химерно витку рослину.

# data[].attributes.location_name
Strada Comunale i Santi, 06034 Foligno PG, Италия

# data[].attributes.headline
Квасоля косметична

# data[].attributes.subject
Квасоля косметична

# data[].attributes.body
З неї готували знаменитий у той час косметичний засіб, що замінював римлянам пудру. На їхню думку, воно чудово освіжало шкіру і розгладжувало зморшки.

# data[].attributes.location_name
008 Xiang Dao, Jinzhai Xian, Luan Shi, Anhui Sheng, Китай

# data[].attributes.body
Перша згадка про квасолю зустрічається в древніх китайських літописах, що відносяться до 2800 року до нашої ери.

# data[].attributes.body
У Стародавній Греції цибуля вважалася священною рослиною: цибулина сприймалася як символ будови Всесвіту. У свята на честь бога Пана – захисника лісів і полів – його скульптурні зображення обсипалися цибулею.

# data[].attributes.body
Часник використовувався ще у Стародавньому Єгипті, про що свідчить напис на піраміді Хеопса: ним годували будівельників. З незапам’ятних часів часник вирощується і в Китаї.

# data[].attributes.location_name
49163 Бомте, Германия

# data[].attributes.body
Морква – найдавніший коренеплід, який людство використовує вже 4 тисячі років. Морква була відома древнім грекам і древнім римлянам.

# data[].attributes.location_name
Какета, Колумбия

# data[].attributes.body
Батьківщина помідорів – та ж Південна Америка. Дикі форми цієї рослини досі зустрічаються в Перу, на Канарських і Філіппінських островах.  До початку XIX століття помідори в Європі вважалися неїстівними.

# data[].attributes.location_name
Сан-Луис, Аргентина

# data[].attributes.body
Картопля з’явився в Європі порівняно недавно – в 1565 році. Її привезли із Південної Америки іспанські моряки.