# data[].attributes.body
NOM: Catedral de Notre Dame de París
TIPOLOGIA: Catedral Gòtica
ARQUITECTES:  Jean de Chelles,Pierre de Montreuil, Pierre de Chelles, Jean Ravy i Raymond Du Temple
CRONOLOGIA: La construcció de la catedral de Notre Dame va començar per iniciativa del bisbe Maurice de Sully i va  durà més de dos segles, des del 1163 fins a mitjans del segle XIV. Es va destruir part de la Catedral al 2019 degut a un incendi.
Aquest és un breu resum:

1431 – Coronació d'Enric VI d'Anglaterra durant la Guerra dels Cent Anys.

1804 – Coronació, el 2 de desembre, de Napoleó Bonaparte, emperador de França i la seva dona Josefina de Beauharnais, emperadriu, en presència del Papa Pius VII.

1900 – L'organista i compositor francès Louis Vierne guanya la plaça d'organista titular després d'una dura competició contra els 500 millors organistes de la seva època.

1909 – Beatificació de Joana d'Arc.

1937 – Mort de Louis Vierne durant la interpretació del seu recital d'orgue número 1750.

1980 – El Papa Joan Pau II celebra missa a la plaça Parvis.

2019 – Incendi important.

LLOC: París, Fraça
DIMENDIONS:
-Llargada: 128 metres
-Amplada: 48 metres
- Alçada max: 90 metres

# data[].attributes.attachment_caption
L'agulla de la Catedral de Notre Dame cau després de cremar-se a l'incendi

# data[].attributes.body
A l'abril de 2019 es va iniciar un incendi a la Catedral. Aquest incendi va destruit la part superior de la catedral inclòs els seus dos campanars i l'agulla central, que es va ensorrar.

# data[].attributes.body
Abans hi havia a la catedral una dualitat d'influències estilístiques: per un costat, reminiscències del romànic normand, amb la seua forta i compacta unitat, per altra banda, el ja innovador aprofitament de les evolucions arquitectòniques del gòtic, que donaven a l'edifici una lleugeresa i aparent facilitat en la construcció vertical i en el suport del pes de la seva estructura (sent l'esquelet de suport estructural visible només des de l'exterior).

La planta està demarcada per la formació en creu romana orientada a occident, d'eix longitudinal accentuat, i no era perceptible des de l'exterior. La creu estava "incrustada" en l'edifici, envolta per un doble deambulatori, que circulava pel cor en la capçalera (a l'est) i es prolonga paral·lelament a la nau, donant lloc, així, a quatre naus laterals.

# data[].attributes.body
Antigament els celtes havien celebrat en aquest lloc les seves cerimònies. Més tard, els romans erigirien un temple de devoció al déu Júpiter. També en aquest lloc va existir la primera església cristiana de París, la Basílica de Saint-Etienne, projectada per Khildebert I als voltants de l'any 528 dC. La seva façana occidental estava a uns quaranta metres més a l'oest de l'actual façana de Notre-Dame i tenia una amplada lleugerament més petita, mesurava 36 metres. Aquest edifici tenia una longitud de 70 metres, és a dir, una mica més de la meitat de la longitud de la catedral actual. Files de columnes separaven una nau i quatre naus laterals. Al costat nord de la catedral de Saint-Etienne hi havia un baptisteri. En substitució d'aquesta obra, sorgeix una església romànica que restarà fins a l'any 1163, quan es dona l'impuls definitiu a la construcció de la catedral actual. L'any 1160, el bisbe Maurice de Sully considera l'església (de San Esteve) poc digna, i la mana enderrocar. El gòtic inicial, amb les seves innovacions tècniques li permeten formes fins aleshores impossibles de fer. Durant el regnat de Lluís VII, i amb el seu suport, aquest projecte és beneït per totes les classes socials interessades en la creació d'un símbol de seu nou poder. La construcció s'inicia l'any 1163, encara hi ha dubtes quant a la identitat de qui hauria posat la primera pedra, si el bisbe Maurice de Sully o el Papa Alexandre III. Al llarg del procés (la construcció, incloent modificacions, durà fins a mitjan segle xiv) foren diversos els arquitectes que participaren en el projecte, justificant aquest factor les diferències estilístiques presents en l'edifici.