# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Att se på Sportnytt är en naturlig del av undervisningen i vår klass. Den här veckan har vi pratat om Madrid, Paris, längdenheter, gång, maraton, sekunder, tiondelar, hundradelar, Asien, Europa, målskillnad, fair play, bengaler, derby och hattrick. Att se på Sportnytt leder till repetition och fördjupning av kunskaper.

Detta inlägg postades i förmågor, Idrott och märktes förmågor, sportnytt den av .

# data[].attributes.attachment_link.description
Att se på Sportnytt är en naturlig del av undervisningen i vår klass. Den här veckan har vi pratat om Madrid, Paris, längdenheter, gång, maraton, sekunder, tiondelar, hundradelar, Asien, Europa, målskillnad, fair play, bengaler, derby och hattrick. Att se på Sportnytt leder till repetition och fördjupning av kunskaper.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det andra avsnittet för säsongen handlar om rasism i skolan.
Lämna gärna feedback!

Skolan på bilden är Olympiaskolan i Helsingborg.

Extramaterial
Centern och privat lärarutbildningen
Didaktorn
Journalisten som tog barnen till Palestina
Daniel pohls sommarprat ( GPs recension)

Är du lärare och vill ha kostnadsfria föreläsningar om rasism för dina elever, mejla då bilan.osman@expo.se för mer information.

- Bilan Osman ♀ (@bilaaan1) March 27, 2015

Andra länkar som nämns i programmet:

Forum för levande historia

Andra matnyttiga länkar: Skolverket Statens medieråd

Foto: Jsdo1980 commons.wikimedia.org/wiki/User:Jsdo1980 Licensierad under CC BY 3.0.
Musik: Nisse Sjööman. Licensierad under CC BY-SA 3.0.
Medverkande: Karin Berg och Jacob Möllstam.
Sista ordet: Bruno Berg. Licensierad under CC BY-SA 3.0.

# data[].attributes.attachment_link.description
Det andra avsnittet för säsongen handlar om rasism i skolan. Lämna gärna feedback! Skolan på bilden är Olympiaskolan i Helsingborg. Extramaterial Centern och privat lärarutbildningen Didaktorn Journalisten som tog barnen till Palestina Daniel pohls sommarprat ( GPs recension) Är du lärare och vill ha kostnadsfria föreläsningar om rasism för dina elever, mejla då bilan.osman@expo.se för mer information.

# data[].attributes.headline
Lässtrategier i ett kollegialt lärande - Två pedagoger - ett klassrum

# data[].attributes.subject
Lässtrategier i ett kollegialt lärande - Två pedagoger - ett klassrum

# data[].attributes.attachment_link.description
Läs om vårt pedagogiska utvecklingsarbete med fokus på att lära elever att lära - att använda hjärnsmarta strategier för att äga sitt eget lärande. Som läromedelsförfattare förenar vi kursens centrala innehåll med vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet i ett pedagogiskt format. Allt du behöver för en kurs i en bok - helt enkelt.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hej!
1-1-skolor och nya utmaningar för elevernas läsning
När min skola blev en 1-1-skola fokuserade vi i övergången mycket på hur pedagogiken skulle få stå i fokus framför tekniken, vilket var jättebra. I efterhand inser jag dock att vi även kunde ha diskuterat vilka nya utmaningar den digitala miljön skulle innebära för elevernas läsning. Under förra året började jag intressera mig för detta desto mer och i våras läste jag Maria Rasmussons avhandling i pedagogik Det digitala läsandet: Begrepp, processer och resultat (Skolvärlden har skrivit lite kort om den här) och jag började allt mer fundera på vilka förmågor krävs för att läsa på skärm - och hur detta påverkar min undervisning. Vissa diskussioner som handlar om att läsa på papper eller skärm tenderar att enbart handla om vilket som är bäst för läsförståelsen. Det finns för- och nackdelar med båda sätten att läsa och framförallt: Mina elever kommer att läsa på datorn och jag som lärare behöver förhålla mig till det i min undervisning! Den digitala läsningen går inte att undvika och jag behöver rusta mina elever för att lyckas så bra som möjligt med att läsa många olika slags texter i olika sammanhang.

I och med avhandlingen fick jag på djupet upp ögonen för vilka förmågor som krävs när man läser på datorn och hur jag kunde anpassa min läsundervisning ytterligare när vi arbetade med digitala texter. Jag arbetade sedan tidigare med läsundervisning efter Barbro Westlunds böcker och framförallt med utgångspunkt i den reciproka undervisningsmodellen där eleverna tränar på att förutspå, ställa frågor, reda ut och sammanfatta. Eftersom arbetet med dessa strategier bygger på att läsundervisningen anpassas efter elever, texter, situation och sammanhang blev det inte så stor omställning att så smått börja lyfta fram även de digitala texterna. Oavsett vilken slags text vi ska läsa försöker jag fundera på följande innan lektionen:

Hur gör jag själv när jag läser texten? Finns det andra sätt?

Hur är texten uppbyggd?

Finns metatext och sambandsord som kommer att underlätta läsningen för eleverna?

Vad ska vi använda den till?

Hur är språket?

Hur samspelar de multimodala uttrycken med texten?

Vilka svårigheter eller utmaningar kommer eleverna att möta när de läser texten?

Hur långt har eleverna kommit i sin användning av lässtrategier?

Det finns inga färdiga recept för de digitala texterna heller utan jag behöver göra en kort analys av texten och situationen i klassen för att komma fram till hur jag bäst lyfter fram den för eleverna. Dock innebär ju läsningen på skärm ytterligare utmaningar och dessa behöver jag ta hänsyn till. Men vad är det då som krävs?
Maria Rasmussons avhandling
Maria Rasmusson har i sin avhandling studerat hur ungdomars läsning av digitala texter skiljer sig från läsningen av traditionella texter i pappersform. Avhandlingen baseras på fyra studier, vilka sammanfattas på ett mycket tydligt sätt av Stefan Pålsson på Omvärldsbloggen. I avhandlingen definierar Rasmusson begreppet läsförståelse så här:

"Läsförståelse är valt som ett överordnat begrepp som inkluderar förståelse av såväl digitala som traditionella texter. Att förstå det man läser är målet med de flesta läsaktiviteter /.../ Läsförståelse är förmågan att förstå och använda de skriftspråkliga former som krävs av samhället och/eller värderas av individen samt förmågan att kunna reflektera och engagera sig i texter för att uppnå sina egna mål, utveckla sina kunskaper och sin potential. Det innebär att läsaren kan skapa mening från en mängd olika texter" (s. 3).

Rasmusson refererar bland annat till Günther Kress rekommendationer för vad som bör inbegripas i en multimodal litteracitetsteori:

"När det gäller digital läsning betonas de digitala redskapens multimodala karaktär. De innehåller exempelvis musik, skrift och bild, varför läsningen kan ta olika vägar. Navigation på internet sker inte på samma sätt i spatial bemärkelse som i en traditionell bok. De digitala resurserna är dessutom utformade för ett läsande styrt utifrån vad som är relevant för läsaren. Förvisso kan den här mer fria navigationen, enligt Kress, delvis även förekomma i exempelvis veckotidningar med många bilder och olika textrutor. Kress huvudpoäng är dock att bilder och symboler som semiotiska resurser blir allt vanligare och förmågan att kunna skapa mening av dessa blir allt viktigare i takt med att läsning ofta sker på skärmar" (s. 8).

I avhandlingens sista studie tydliggör Rasmusson att det krävs ytterligare förmågor än de traditionella för att läsa på nätet, vilket vi bör reflektera över i vår undervisning:

Traditionell litteracitet, det vill säga förmågan att läsa och förstå texter på papper.

Multimodal litteracitet, det vill säga förmågan att skapa mening av den digitala textens multimodala uttryck, så som bilder, länkar, ljud och symboler, och förståelsen för att en digital text är mer än själva texten.

Navigationsförmåga, det vill säga en förståelse för hur olika webbsidor är uppbyggda och en förmåga att på ett strategiskt sätt hitta det man söker.

IT-förmåga, det vill säga förmågan att hantera en dator eller ipad och söka efter information.

Förmåga att hantera information, det vill säga kunskap om textstrukturer och texttyper men även källkritisk förmåga och förmåga att tolka innehållet i texterna.
Förändrade läsvanor och digital kompetens
Ett kapitel i avhandlingen som jag fastnade för var det om förändrade läsvanor (s. 16 ff). Här skriver Rasmusson om en annan studie, utförd av Hillesund 2010, som undersökte akademikers läsvanor. Intervjupersonerna beskrev att de vid läsningen av digitala texter frestades att klicka på länkar och att det finns en större risk att man tappar bort sitt ursprungliga syfte. Fördelen med att läsa digitalt upplevde man vara möjligheten att snabbt hitta nya intressanta webbsidor. Båda dessa två aspekter upplever jag att mina elever beskriver när de samtalar med mig om sin läsning.

Vidare beskrev intervjupersonerna att annonser och länkar distraherade läsningen och därför är det svårt att bli "fängslad" eller "uppslukad" av en text digitalt (s. 16). Digital läsning verkar fungera bäst för att "få översikt, söka, få tillgång till, ladda ner och skumma igenom texter" (s. 17). I en annan studie utförd av Keller (2012) beskriver intervjupersonerna att de har "utvecklat strategier för att hantera distraktionsmomenten" (s. 17). Även detta känns intressant att ha i åtanke och kanske som diskussionsunderlag med eleverna.

Kapitlet IKT-vanor är ytterligare ett intressant avsnitt i boken. Här fördjupar sig Rasmusson i digital kompetens, det vill säga "förmågor som krävs för att använda informations- och kommunikationsteknik". Intressant är att digital läsning bör ses som en del av den digitala kompetensen (s. 18). Viktigt att diskutera, alltså!
Att undervisa i digital läsning
Jag försöker numera hela tiden att hitta nya vägar att undervisa i digital läsning. Att ta upp texten på projektorn och kladda i den (texten, inte projektorn 😉 ) med whiteboard-penna samtidigt som vi läser, är ett sätt. Jag har en whiteboard-tavla bakom projektorsduken så drar jag upp den fungerar detta bra. Då tar vi oss tid att studera rubriker, länkar, bilder och andra mulitmodala uttryck. Men jag försöker också diskutera med eleverna: Vad upplever de när de läser digitalt respektive på papper? Vilka fördelar och nackdelar ser de själva med de olika sätten? Om vi tar oss tid att diskutera i klassrummet kan eleverna sätta ord på sin egen läsning. De blir medvetna om vad de gör i vissa situationer och varför. Elevernas upplevelser skiljer sig åt. Vissa tycker si och vissa tycker så. Men jag är övertygad om att om vi ska rusta eleverna inför studier och yrkesliv behöver de kompetensen att läsa både digitalt och på papper. Jag känner att jag personligen kan utveckla detta arbete ännu mer. Genom att fundera och diskutera frågor som rör olika aspekter av läsförståelse med kloka kollegor kan jag utveckla min undervisning till det bättre och möjliggöra detta lite mer för varje termin.
Digital läsning med treorna
På onsdag ska jag träffa Svenska 3-gruppen och jag har tänkt att vi ska kicka igång läsåret med språkhistoria. Efter en inledande diskussion utifrån följande frågeställning: "Vad är svenska?" ska vi läsa den här texten med samma namn ur Språktidningen. Jag planerar att läsa första biten högt för att sedan låta eleverna skriva ner några punkter, diskutera och sammanfatta. De ska sedan få skumläsa/ögna igenom texten lite snabbt för att bilda sig en uppfattning om vad den handlar om. De kommer bara att få några minuter på sig och samtidigt anteckna lite kort i sina portföljer. Vi skumläser alltså bara och funderar på:

Vilka nyckelord hittar vi?

Går det att hitta någon slutsats?

Verkar författaren göra några huvudpoänger?

Får vi reda på svaret till frågan "Vad är svenska?" och vad kan vi hitta det i så fall?

Syftet med denna övning är att visa att de genom att förutspå och skumläsa kan bilda sig en god uppfattning om källans innehåll eller relevans. Efter en kort diskussion anlägger vi metaperspektivet och funderar på hur vi gjorde:

Hur gick ni tillväga när ni skummade texten?

Vilka ord fångade din uppmärksamhet?

Hur scrollade ni upp och ner?

Hur rörde sig ögonen över skärmen?

Tittade ni på några bilden längst upp?

La ni märke till vad som fanns på sidan utöver själva texten?

Klickade ni er vidare på några länkar?

Hade ni aktiverat AdBlock?

Hur upplevde du att det fungerade att skumläsa denna text idag?

Detta steg, reflektionen, tycker jag uppmärksammar eleverna på att det finns goda strategier att tillämpa när man rör sig bland digitala texter. Under kursen Svenska 3 kommer eleverna få större ansvar att söka källor på egen hand och hantera allt större mängd information. Det ställer större krav på deras förmåga att förutspå, sökläsa, skumma, hitta nyckelord, värdera och kritiskt granska. De behöver också en god kunskap om textstrukturer: Om de ska leta upp källor att använda i ett arbete underlättar det om de vet var den viktiga informationen finns när de söker runt efter lämpliga källtexter på nätet. Om eleverna behöver det så är det bra om jag som lärare ägnar några minuter åt att visa hur jag själv brukar gå tillväga.
Digital läsning med ettorna
I veckan kom drygt tvåhundra nya ettor till vår skola. Hos oss börjar ettorna en vecka innan tvåorna och treorna och de har skolan för sig själva under den första introveckan. Under introveckan gör vi teambuildningövningar och lär känna olika aspekter av skolan. De får lära sig Google Apps, ta del av inspirationsföreläsningar, hänga med klassen, gå på fikabuffé och bekanta sig med elevhälsan, likabehandlingsteamet och skolans föreningar. En station som alla ettor deltog i stod jag och svensklärargruppen för:

Tanken med vår station var att introducera eleverna för vårt sätt att se på läsundervisning och de texter de kommer att möta på gymnasiet. Passet byggde i huvudsak på övningar och diskussioner, men vi lärare berättade även lite om hur läsningen och skrivningen förändras under gymnasietiden. De ska läsa helt nya ämnen som psykologi och filosofi, samtidigt som texterna i många ämnen blir allt mer avancerade. De får varsin dator och kommer att läsa en hel del på datorn. Vi träffade en klass åt gången och de var verkligen engagerade i ämnet och diskuterade enormt. Undervisningen i läsförståelse ska inte vara isolerad från övrig undervisning men det här passet såg vi som en "kick-off" för läsningen under gymnasietiden. Framförallt ville vi förmedla det härliga i att de kommer att utvecklas enormt i sitt läsande och skrivande under dessa tre år, samt att vi lärare kommer att guida dem in i de texter de kommer att möta - på papper och på skärm.

Eleverna fick också veta att vi har en bokklubb på skolan och bekanta sig med vårt gemensamma dokument som vi kallar för "TEG Guide till läsning". Dokumentet sammanfattar olika lässtrategier och förmedlar det sätt vi strävar efter att arbeta med texter i klassrummet. Dessutom gjorde vi en liten övning baserad på den här fantastiska texten av den finlandssvenska läsambassadören. Hur klockren och mitt i prick är den inte? Eleverna fick helt enkelt fundera på vilka likheter det kan finnas mellan att läsa en text och att titta på en fotbollsmatch. Diskussionen efteråt ringade in det mesta som finns att säga om hur man läser en text på ett skickligt sätt, tack vare liknelserna i blogginlägget. Här är vår presentation som vi utgick ifrån:
Läs rätt, lär mer! Se texten! Multimodala texter i ämnesdidaktiskt arbete
Ja, det är titeln på en bok som jag vid några tillfällen rekommenderat på twitter. Författarna är Kristina Danielsson och Staffan Selander och i kapitlet "Att tala om text i undervisningen" fastnade jag för följande:

Lärare arbetar inte sällan med elevernas förförståelse då ett nytt innehåll ska introduceras i klassen. Det kan handla om att ge en allmän överblick över det innehållsliga området eller gå igenom centrala begrepp, eller att på olika sätt försöka knyta an till elevernas tidigare kunskaper. Att arbeta med förförståelse på det här sättet kan vara ett stort stöd för många elever, inte minst för att underlätta förståelsen av ett komplext innehåll. Men tänker man enbart på att innehållsmässigt koppla arbetet till de texter som ska läsas kan det få konsekvensen att eleverna inte alls behöver gå i närkamp med text, och därmed får de kanske inte med sig de nödvändiga redskap som behövs för att på egen hand möta texter av olika slag (s. 40).

Författarna uppmuntrar till fler så kallade metatextuella samtal, det vill säga samtal där lärare och elever diskuterar hur ämnets texter är uppbyggda och varför. I ett sådant samtal kan de multimodala uttrycken diskuteras och hur de kopplas till texten. Det blir en vägledning i hur man läser olika texter - även efter att man lärt sig läsa. Forskning visar att den här typen av samtal förekommer för sällan, skriver författarna. Genom att arbeta fokuserat med multimodala texter kan eleverna utveckla en så kallad textrörlighet vilket innebär att de lär sig förhålla sig till olika slags texter och deras funktion (s. 41).

Något annat jag tar med mig speciellt är bokens modell för ämnesdidaktiskt arbete med multimodala texter. Syftet med den är att ge läraren verktyg för att upptäcka potentiella svårigheter i digitala texter. Det kommande året vill jag fortsätta fördjupa mig i området, och kanske skriva lite mer konkret om hur jag provar mig fram i klassrummet.

Tack för att du läste!
Åsa Edenfeldt

# data[].attributes.attachment_link.description
Hej! 1-1-skolor och nya utmaningar för elevernas läsning När min skola blev en 1-1-skola fokuserade vi i övergången mycket på hur pedagogiken skulle få stå i fokus framför tekniken, vilket var jättebra. I efterhand inser jag dock att vi även kunde ha diskuterat vilka nya utmaningar den digitala miljön skulle innebära för elevernas läsning.

# data[].attributes.headline
Ingångens förtrollade kraft | Fredrik Sandström

# data[].attributes.subject
Ingångens förtrollade kraft | Fredrik Sandström

# data[].attributes.attachment_link.description
När ett nytt arbetsområde inleds använder jag ofta aktuella händelser, tv-klipp, kortfilmer eller artiklar för att placera lärandet i ett sammanhang. Jag försöker välja historier som berör på något sätt, till exempel kan historierna ge upphov till ilska, irritation, glädje eller sorg. De korta ingångarna på två-tre minuter aktiverar elevernas hjärnor förvånadsvärt snabbt och effekten...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Att arbeta med läsförståelsestrategier är inget nytt för svensklärare, men tack vare det utvidgade kollegiet sprids många bra varianter för att förtydliga och synliggöra detta arbete. Som språklärare har jag inte fått någon formell utbildning kring detta, så inspirationen för min del kommer från nätet. Jag har tittat på de jättetydliga filmerna som Susanne Nystedt har gjort, kollat in Josef Sahlins sida, kikat in på En läsande klass och läst Annika Sjödahls tydliga beskrivningar. Grunden för dessa strategier ligger hos Barbro Westlund och hennes bok Att undervisa i läsförståelse. Från denna bas kommer strategierna Att förutspå, Att ställa frågor, Att reda ut oklarheter och Att sammanfatta. Den femte strategin finns inte med i Westlunds bok, men förekommer bland annat i En läsande klass: Att skapa inre bilder.

Det jag har gjort är att jag har gjort sammanfattningar av de olika strategierna med hjälp av canva.com. Jag har gjort en variant på svenska och en identisk bild på engelska. Jag tror på att underlätta för eleverna genom att använda samma strukturer och mallar i flera ämnen, så att de har samma stödstrukturer och känner igen mönster på flera olika håll under sin skolgång. Dessa kommer pryda väggarna i de klassrum jag använder, men de får gärna spridas till alla som har användning för dem. Under varje bild finns en länk till en pdf-fil, med bilden på både svenska och engelska.
att förutspå - to predict att ställa frågor - to ask questions inre bilder - inner images att reda ut oklarheter - to clarify att sammanfatta - to summarize

# data[].attributes.attachment_link.description
Att arbeta med läsförståelsestrategier är inget nytt för svensklärare, men tack vare det utvidgade kollegiet sprids många bra varianter för att förtydliga och synliggöra detta arbete. Som språklärare har jag inte fått någon formell utbildning kring detta, så inspirationen för min del kommer från nätet. Jag har tittat på de jättetydliga filmerna som Susanne Nystedt...

# data[].attributes.attachment_link.description
Läs om vårt pedagogiska utvecklingsarbete med fokus på att lära elever att lära - att använda hjärnsmarta strategier för att äga sitt eget lärande. Som läromedelsförfattare förenar vi kursens centrala innehåll med vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet i ett pedagogiskt format. Allt du behöver för en kurs i en bok - helt enkelt.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Just i denna stund har 12 miljoner människor tvingats lämna sina hem i Syrien. 4 miljoner av dessa har i desperation tagit sin tillflykt till Syriens grannländer.

Tänk då vilken massinvandring som kriget i Syrien måste ha orsakat här i Sverige. Sverige tar ju emot flest flyktingar av alla EU-länder.

Jovisst. Om det nu inte vore så att hela EU endast har tagit emot 250.000 flyktingar från Syrien.

Ja, du hörde rätt.

Alla länder inom den Europeiska Unionen har sammanlagt tagit emot mindre än 2% av alla människor på flykt från Syrien.

Någonting är sjukt i världen när människor som flyr för sina liv inte kan få den hjälp de behöver. Vi låter professor Hans Rosling utveckla det hela:

Kan vi nu en gång för alla konstatera att massinvandringen i Sverige inte existerar? Och istället enas kring att motståndet mot att hjälpa människor som kämpar för sina liv, det har vi i överflöd. Men massinvandring? Nja.

# data[].attributes.attachment_link.title
- "Vi måste stoppa massinvandringen", sa dom. - "Vilken massinvandring?", sa Hans Rosling.

# data[].attributes.attachment_link.description
Just i denna stund har 12 miljoner människor tvingats lämna sina hem i Syrien. 4 miljoner av dessa har i desperation tagit sin tillflykt till Syriens grannländer. Tänk då vilken massinvandring som kriget i Syrien måste ha orsakat här i Sverige. Sverige tar ju emot flest flyktingar av alla EU-länder.

# data[].attributes.attachment_link.description
Uppgifter till skönlitterära romaner (flera av dem framtagna till boksamtalen i FB-gruppen, Den digitala bokcirkeln ) Jack av Christina Li...

# data[].attributes.headline
Lästräning lika viktigt som idrottsträning - LitteraturMagazinet

# data[].attributes.subject
Lästräning lika viktigt som idrottsträning - LitteraturMagazinet

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
För en sådär hundra år sedan kom folkrörelserna igång. Man skulle sluta dricka, börja läsa och ut och idrotta. Så här ett sekel senare, känns det som idrottsrörelsen har lyckats bäst. Alla rör på sig. Och de som inte rör på sig, går med en gnagande känsla av att de borde. Kanske hänger det lite ihop med vårt ungdomsideal. Orka hur länge som helst. Pension vid 75.

Jag läste om ett antal storchefer i Sverige. De hade en sak gemensamt. De sprang maraton och åkte vasaloppet. Ingen trött golf här inte. I artikeln drogs paralleller till karaktär och uthållighet på alla områden, typ. Och korpidrotten lever på sena kvällar och tidiga morgnar. Flera av mina kompisar pratar om sin PT. Någon som tar hand om deras kropp på ett personligt och vetenskapligt plan.
När jag växte upp kostade en piggelin 50 öre och ville man spela fotboll så blev det på gården. Nu organiseras fyraåringar. Att börja på hockey och vara åtta år kan man glömma. "Han ligger efter med skridskoåkningen" blir svaret. Och de allra flesta föräldrar accepterar spelreglerna.
Idag är det självklart att man skjutsar sina barn till träningen. En del med drömmen om att det sitter en blivande världsmästare i baksätet. En del säjer det till och med rätt ut. Och uteblir man från träningen kanske man inte får spela matchen på helgen. Det har många barn fått erfara. Disciplin och karaktär.

Och en sak tycks alla vara övertygade om: Träning ger färdighet. Det där tragglandet. Om det så är hundratals varv runt på en hästrygg eller zickzackande mellan ett oändligt antal koner. Till och med skoltrötta skejtare gör sina invecklade flippar tills de sitter. En tränare vet vad som krävs. Även när övningarna inte självklart går att koppla till slutmålet - att vinna.

Men hur gör vi med läsning? När barnen är små är det självklart att läsa sagor. Jag började innan de kunde prata.

Plötsligt börjar barnen skriva bokstäver, sitt namn, läsa på skyltar. Högläsningen är inte längre samma sak. Barnet kan ju själv. Och skolan tar ju hand om svenskundervisningen. Och äntligen kan man se på ett helt teveprogram.
Där händer något. Den där kopplingen mellan övning och färdighet verkar helt bortblåst.
För det är också i den vevan som det börjar dra iväg. De som övar, och öva betyder egentligen bara att fortsätta läsa böcker på egen hand, drygar sakta ut sitt försprång. De andra, och det är de som är problemet, blir bara fler och fler. Har man fyra timmar svenska i veckan räcker inte det för att hålla jämna steg med de som lästränar. Och träna när det gäller läsning är nöjesläsning. Att välja mellan tusentals spännande roliga , läskiga berättelser i ett bibliotek som lånar ut böcker gratis. What´s stopping you?

Idag är de flesta forskare överens om att det finns en tydlig koppling mellan läsförståelse och resultat i de allra flesta skolämnen. Det är helt enkelt så att många barn sitter och kliar sig i huvudet inte fattar vad de läser när Pär och Pål ska bygga ett staket runt ett hus som är fyra gånger fem meter. Det är inte matten som är problemet utan svenskan. Men det är ju inte så konstigt om man aldrig läser.

Språk är makt. Den som kan uttrycka sig får inflytande. Om samma engagemang som man kan finna runt idrottsarenor fanns i barns läsning skulle läslusten inte halverats på fem år som medierådet redogjorde för nyligen. Vi kan inte lita på att skolan ska göra jobbet. Det är dags för alla föräldrar att stretcha och gå in och röra runt i barnens bokhyllor.
De flesta barn blir ju inte fotbollsproffs och nöjer sig efterhand med att bli åskådare. Jag tror det finns mer att göra för att våra barn inte ska hamna på läktarplats i livet.
Johan Unenge Läsambassadör
Anmäl textfel

# data[].attributes.attachment_link.title
Lästräning lika viktigt som idrottsträning - LitteraturMagazinet

# data[].attributes.attachment_link.description
Det är dags för alla föräldrar att börja engagera sig lika mycket i sina barns lästräning som i deras idrottsträning. Det tycker författaren och läsambassadören Johan Unenge. Om samma engagemang som man kan finna runt idrottsarenor fanns i läsning skulle läslusten inte ha halverats på fem år som medierådet redogjorde för nyligen.

# data[].attributes.headline
Strategier för att läsa digitala texter – Förstelärarbloggen | Lärarförbundet

# data[].attributes.subject
Strategier för att läsa digitala texter – Förstelärarbloggen | Lärarförbundet

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jag tror att genom att med strategier för att läsa digitala texter i klassrummet och dessutom ge eleverna möjlighet att själva skapa digitala texter finns alla förutsättningar för att eleverna utvecklar en förmåga att läsa alla typer av texter oavsett i vilken form de möter den i.

"Min förhoppning är att skolan inom en mycket snar framtid bereds möjlighet att i sin undervisning inkludera läsförståelse av både traditionella och digitala texter i den utsträckningen som krävs för att alla elever ska kunna tillägna sig de kunskaper och förmågor som krävs som medborgare, inte bara i morgondagens utan redan i dagens digitaliserade samhälle" (Rasmusson 2014, 73).

Så avslutar Maria Rasmussons sin avhandling om Det digitala läsandet. Avhandlingen är väl värd att läsa och ger kunskap till att utveckla undervisningen. Det är precis det sista stycket som jag tycker är argumentet för att utveckla undervisningen för att ge elever en kompetens att läsa alla typer av texter var de än presenteras. I veckan kom OECD med en rapport som är en analys av Pisa 2012 och användning av it i undervisningen och vad det i sin tur leder till för lärande. Det man kan se är att en satsning på hårdvara inte räcker utan hur undervisningen och återkoppling i användandet är avgörande. Stefan Paulsson har på Omvärldsbloggen sammanfattat rapporten på ett väldigt tydligt och bra sätt. Han skriver bland annat:

Men det här innebär inte att vi ska gå tillbaka till traditionell undervisning och överge tankarna på att digitalisera skolan, understryker Andreas Schleicher. Samhällslivet är digitalt och undervisningen ska hjälpa eleverna att förstå och hantera den verklighet som de lever i. Därför är det nödvändigt att eleverna blir medie- och informationskunniga, att de lär sig att hantera de faror och risker som finns på nätet och att de utvecklar de kunskaper och förmågor som är nödvändiga för att navigera och göra sin röst hörd i det komplexa digitala medielandskap som växer fram. Detta ställer krav på lärarna och på undervisningen.

Detta är ett områden som vi behöver prioritera. Utbildning och stöttning i kollegiet för att tillsammans hjälpas åt. För egen del har jag just nu fördjupat mig i det digitala läsandet för att det är lätt att missa alla delar som det digitala läsandet innehåller. Jag behövde fördjupa min kunskap inom området och det var det en av anledningarna till att jag ville läsa avhandlingen av Maria Rasmusson. Jag ville försöka få en helhetsbild. Som det är nu undervisar jag i lässtrategier, jag pratar om de multimodala resurser som finns i skrivna texter och jag pratar om källkritik av det vi läser oavsett var vi läser det. Men vad innebär det för skillnad att läsa digitala texter jämfört med andra texter? Det ville jag få fatt i och det fick jag.

Om jag ska ge eleverna förutsättningar att tillägna sig kunskaper som krävs som medborgare, inte bara i morgondagens skola utan redan idag, behöver jag ta ett helhetsgrepp över de fem kategorier av färdigheter och förmågor som enligt Rasmusson är viktiga i undervisningen. De fem viktiga kategorier av färdigheter och förmågor finns i min undervisning men inte så strukturerat att de fem samspelar på ett sätt som gör eleverna medvetna om att de tillsammans är viktiga. Explicit undervisning i att läsa digitala texter har saknats.

De fem kategorierna som jag kommer att låta samspela och som jag mer medvetet kommer att synliggöra för mina elever är:

Traditionell literacy: skriv- och läsundervisning förstås. Brister det i förmågan att ta sig an traditionella texter så blir det ännu svårare att ta del av digitala texter. Det kan bli fel när man söker, svårt att hitta och förstå information i de texter man möter digitalt med.

Multimodal literacy: kunskaper om att symboler, tecken och bilder har betydelse. Det är en kunskap som är viktigt oavsett vilka texter man läser. För även i läroböcker behöver man visa på bilden, diagrammet eller rubrikers betydelse. Det är lätt att eleverna hoppar över bilderna och istället koncentrera sig på texten märker jag. Symboler, tecken och bilder vilket också innebär sådant som hyperlänkar i de digitala texterna.

Navigation: kunskaper om hur man navigerar på nätet. Hur man kan gå tillväga för att hitta det man letar efter. Få syn på och känna igen sökfunktioner. Det kan finnas flera olika sätt att leta information på samma webbplats.

IT- kunskap: Kunskaper om hur man hanterar dator eller andra enheter, kunskap om hur webbläsare fungerar och hur till exempel webbadresser ser ut.

Förmåga att hantera information: Källkritik för att kunna värdera innehållet och känna igen olika typer av texter på webben. Om det är t ex samhällsinformation, bloggtext eller en nyhetssida. Hur man kan veta vem som är avsändare till texten. Värdera innehållet källkritiskt.

När jag gav mina elever i uppgift att hitta en viss sida och därefter en viss information fick jag syn på hur eleverna utifrån erfarenhet bara läste viss del av sidan. De utgick nämligen ifrån att det var reklam till höger. För så är det på Facbook bland annat och det blev ingången till en lektion kring skillnader mellan webbsidor med information och webbsidor med delvis reklam. Det här hade jag inte fått syn på om jag inte hade fördjupat mina egna kunskaper. Jag helt säker på det! Det finns ständigt utvecklingsmöjligheter i den egna undervisningen och det är väl det som gör det här jobbet så intressant.

Jag tror att genom att medvetet jobba med detta i klassrummet och dessutom ge eleverna möjlighet att sjävla skapa digitala texter finns alla förutsättningar för att eleverna utvecklar en förmåga att läsa alla typer av texter oavsett i vilken form de möter den i!

I somras var jag en av medarrangörerna till ett pedagogiskt läslyft. Det ledde till diskussioner på Facebook och ett par hangouts där samtal fördes om litteraturen vi hade läst. Vi läste bland annat den här avhandlingen och tillsammans med skolfolk från hela Sverige spelade vi in ett samtal om Det digitala läsandet om man vill ta del av fler tankar.

Kommentera inlägget!

Med ett konto på lararforbundet.se kan du kommentera, spara och söka bland mer än 30 000 artikler. För alla lärare är lika viktiga - även de som inte är medlemmar i vårt fackförbund (ännu).

eller logga in här

Skribenter

Maria Glawe

Om Maria Glawe

Utbildning: Legitimerad lärare i svenska för gymnasieskolan, vuxenutbildningen och för åk 3-9 i svenska, svenska som andraspråk, historia och religion.

Speciallärarexamen inriktning språk-, läs- och skrivutveckling. Fil. mag. i specialpedagogik.

Utbildad processledare och meriterad förstelärare.

Påbyggnad: Specialpedagogik inriktning interkulturellt perspektiv samt specialpedagogik inriktning NPF. Handledarutbildning språk-, läs- och skrivutveckling samt utbildning inom bedömning och betygsättning.

Arbete: Förstelärare och speciallärare på Söderslättsgymnasiet i Trelleborgs kommun. Handledare i Läslyftet och handledare i design av undervisning (TPACK).

Utvecklingsområden: Handledningsuppdrag, samundervisning och utveckling av digitala inkluderande lär- och läsmiljöer med fokus på språk- och kunskapsutvecklande arbete. Undervisning i svenska 1, 2 och 3, svenska som andraspråk och svenska för nyanlända.

Fritid: Fotograf och egen företagare. Njuter av att läsa så ofta jag kan och sover alltid med böcker under huvudkudden. :)

Ann Hultman Jakobsson

Om Ann Hultman Jakobsson

Pedagog,skoldebattör, bloggare.

F.d. journalist blev legitimerad 1-6 lärare i sv, ma, no, so, teknik, eng (och sva 1-3). En av initiativtagarna till #skolvåren (skolvåren.se) (@skolvaren) och Skola365 (skola365.com). Initiativtagare till 10minuter.se, www.10minuter.se, tillsammans med Emil Jansson (@10MinuterPod).

Läs mer på frokenann.org

Twitter: @frokenann
LinkedIn: linkedin.com/in/frokenann
Facebook: facebook.com/frokenann

Gunilla Mejrud Daveus

Om Gunilla Mejrud Daveus

Jag är lågstadielärare på Margretelundsskolan i Åkersberga, Österåkers kommun. Sedan många år är jag vfu-ansvarig och arbetslagsledare på vår skola och nu även förstelärare. Som lågstadielärare "kan jag lite om mycket" men min tyngdpunkt ligger på läs- och skrivutveckling. Jag har skrivit några läromedel, undervisat på Lärarhögskolan och föreläser om hur man genom bl a textsamtal och ämnesintegration kan hjälpa eleverna att nå målen och lite längre. Drivkraften i jobbet har alltid varit elevernas utveckling men också min egen utveckling genom att inför varje ny planering tänka nytt vilket innefattar att integrera ny pedagogisk kunskap, erfarenhet och aktuella förutsättningar i elevgrupp och kollegium. Bara guldkorn finns sparade i mina pärmar inga "färdiga lösningar ta fram nästa gång".

Jessica Damgaard

Om Jessica Damgaard

Jag är legitimerad lärare i bild och svenska för grundskolans senare år. 2011-2012 var jag processledare för Skolverkets satsning "Handledning för jämställdhet och kunskap". 2014 blev jag förstelärare med inriktning på normkritisk pedagogik.

Innan jag läste till lärare studerade jag socialantropologi, litteraturvetenskap och genusvetenskap vid Stockholms Universitet. I min lärarexamen har jag därmed också en specialisering i genusvetenskap som utifrån en pedagogisk roll har gett mig flera genuspedagogiska uppdrag under min tid som lärare.

Jag brinner för konst, kultur och den estetiska lärprocessen. I mitt pedagogiska arbete försöker jag knyta ihop alla trådar och skapa en dynamisk, normkritisk undervisning som ska få eleverna att känna motivation och engagemang.

# data[].attributes.attachment_link.description
För att kunna ge eleverna förutsättningar att förstå alla de olika typer av texter som elever möter behövde Therese Linnér fördjupa sig i Det digitala läsandet. Något förändrad undervisning ger bättre förutsättningar för att kunna ta del av både traditionella och digitala texter.

# data[].attributes.headline
Tülays IKT-sida: Tips till dig som vill införa mer IKT i din undervisning

# data[].attributes.subject
Tülays IKT-sida: Tips till dig som vill införa mer IKT i din undervisning

# data[].attributes.attachment_link.title
Tips till dig som vill införa mer IKT i din undervisning

# data[].attributes.headline
Modern läsinlärningsmetod möts av upprörda känslor - DN.SE

# data[].attributes.subject
Modern läsinlärningsmetod möts av upprörda känslor - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Eleverna i klass 1-3B på Sätraskolan i Stockholm ska skriva ledtrådar om ett hemligt djur, som klasskamraterna sedan får gissa sig fram till.

Daniel Rasool och Edvin Helin har gömt sig under bordet för att inte avslöja att deras djur är älg. Nu funderar de över om älgen har skägg eller mustasch.

- S-K-Ä-G-G, säger deras surfplatta med ett pedagogiskt datoruttal när de knappar in bokstäverna.

Klassens elever får lära sig att skriva på surfplattan. Först i andra klass börjar de skriva för hand.

Edvin Helin och Daniel Rashool. Foto: Beatrice Lundborg
Sätraskolan var en av de första skolorna i Stockholms satsning på pedagogikmetoden "Att skriva sig till läsning" (ASL) som drog i gång för fyra år sedan. Metoden bygger på den norska pedagogen Arne Tragetons idéer om att barn har lättare att lära sig läsa om de får göra det utifrån sina egna berättelser.

Foto: Beatrice Lundborg
Därför skriver barnen, själva och med lärare, texter som de sedan använder för att lära sig att läsa och stava rätt.

- Tekniken är ett väldigt stort hjälpmedel eftersom barnen till exempel kan pröva sig fram bland bokstäverna och höra om de låter rätt, säger Cecilia Westblad.

Lektionen på Sätraskolan kan kännas främmande för den som inte satt sin fot i skolan de senaste tio åren. Men undervisningen är bara ännu ett steg på en väg som den svenska skolan slog in på redan på 1970-talet, säger Caroline Liberg, professor på Uppsala universitet och en av Sveriges främsta experter på läs- och skrivundervisning i skolan.

- Tidigare var det mycket traditionell undervisning där man lärde sig att skriva en bokstav i veckan. När man hade fått ihop ett par bokstäver kunde man börja skriva och läsa enkla meningar. "Far ror", "mor är rar" och så vidare. Sedan kom Ulrika Leimar och ifrågasatte allt.

Lågstadieläraren Ulrika Leimar utvecklade LTG-metoden, "läsning på talets grund", under 1970-talet och ifrågasatte därmed den formella pedagogik som då dominerade i skolan.

- Hon lät barnens egna språk ta plats. Utifrån elevernas muntliga berättelser skrev läraren en text som sedan gick att plocka isär till ord och bokstäver att jobba vidare med. Även barnlitteraturen fick större plats i undervisningen, säger Caroline Liberg.

Metoden mötte motstånd, särskilt efter att en studie visat att elever som lärde sig läsa med LTG-metoden inte var bättre än mer traditionellt skolade barn på att avkoda språket. Många lärare övergav då LTG eftersom det var mer krävande.

Andra var kritiska till den kontroversiella idén att låta barns ofta inkorrekta språk ta plats i undervisningen.

- När jag som doktorand var ute i skolor på 1980-talet talade jag om vikten av att låta barnen skriva även om de stavar fel. En del lärare blev helt tokiga, jag minns en som demonstrativt satt med ryggen vänd mot mig en hel dag, säger Caroline Liberg.

På Sätraskolan är det dags för eleverna att presentera sina djurgåtor. Ledtrådarna är inte alltid perfekt stavade, men klasskamraterna förstår och gissar rätt.

- Vi petar inte så mycket i texterna när de skriver. Om de gör något fel så tar vi in det i undervisningen senare. På det här sättet ökar lusten att arbeta med språket, säger Eva Lindholm, fritidspedagog som deltar i undervisningen tillsammans med Cecilia Westblad.

Kring millennieskiftet blev tekniken på allvar en fråga inom pedagogiken. Det var då som Arne Trageton börjar utveckla ASL-metoden som nu spridits bland annat till Sätraskolan.

- Den framställs som något helt nytt men egentligen är grunden densamma som i Ulrika Leimars skola; att väcka engagemang bland eleverna, säger professor Caroline Liberg.
Foto i text: Beatrice Lundborg
På Sätraskolan är man mycket nöjd med att låta tekniken ta ett större utrymme i undervisningen. Andelen elever som redan efter en termin kommit i gång med sin läsning har i de klasser som använder metoden ökat från 63 till 94 procent.

Den nya tekniken har även inneburit nya utmaningar för skolan. En ny undersökning från Lärarnas riksförbund visar att fyra av tio svarande lärare inte är bekväma med digitala läromedel. Skolverkets utvärdering av de sjunkande resultaten i Pisaundersökningen visar även att elever med den högsta internet- och datoranvändningen också var de som presterade sämst på Pisaproven.

På Sätraskolan har man upptäckt ytterligare utmaningar när eleverna själva får söka information på internet. Eleven Isabelle Lund skriver om vithajen som äter delfiner, sälar "och ibland människor". Hon måste anteckna vilka källor hon använder, bland annat sajten Wikipedia.

- Vårt sätt att arbeta gör att vi måste diskutera källkritik redan från skolstart. Det finns flera risker om man bara ger barnen var sin surfplatta och förväntar sig att det ska fungera. Tekniken kan aldrig ersätta läraren, det här kräver mycket planering och kunskap, säger läraren Cecilia Westblad.

# data[].attributes.attachment_link.title
Modern läsinlärningsmetod möts av upprörda känslor - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Eleverna i klass 1-3B på Sätra­skolan i Stockholm ska skriva ledtrådar om ett hemligt djur, som klasskamraterna sedan får gissa sig fram till. Daniel Rasool och Edvin Helin har gömt sig under bordet för att inte avslöja att deras djur är älg. Nu funderar de över om älgen har skägg eller mustasch.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tryckta böcker och tidningar, läsplattor, datorer, smarta mobiltelefoner och e-böcker - aldrig tidigare har det funnits så många olika sätt att läsa på.

För att kunna ta del av all information och alla berättelser vill många människor "speeda" upp sin läsning. En del betalar stora summor för att lära sig bli snabbläsare.

Professor Kenneth Holmqvist, som leder arbetet vid ett laboratorium för ögonrörelsemätning vid Lunds universitet, är en internationell auktoritet på området. Han kallar kurser i snabbläsning för bondfångeri.

- Redan för flera år sedan studerade vi deltagarna i en snabbläsningskurs. Resultaten visade att det inte märktes någon förändring i deras ögonrörelser före och efter kursen, det vill säga hur de läste. Men textförståelsen hade däremot sjunkit markant, säger Holmqvist.

Han säger att först om man redan "kan" innehållet i texten går det att läsa lite snabbare med bibehållen förståelse. Och orsaken till att snabbläsningskurserna inte fungerar går att hitta i ögats biologiska konstruktion.

- Våra ögon ser bara skarpt på en liten del, på en yta som täcker en och en halv grad av synfältet. Det motsvarar ett eller två ord i en text. Om vi försöker läsa fortare så tappar vi förståelsen av texten, förklarar Kenneth Holmqvist.

Han har även studerat hur vi tar del av nyheter och reportage. I en traditionell papperstidning läser vi hälften eller drygt hälften av alla artiklar, och i en traditionell nättidning kanske fyra, fem artiklar. Den som läser en papperstidning blir därmed mer allmänbildad.

- Men när vi gjorde försök med nättidningar på läsplattor där layouten liknade klassiska tidningar märkte vi inte någon skillnad i läsningen. Det är alltså inte publiceringsformen utan tidningens utseende som påverkar läsandet.
Hur tror du att läsningen utvecklas framöver?
- Vi vet att läsarna föredrar kortare texter. I våra studier fann vi till exempel en hundraprocentig läsning av notiser, men betydligt lägre läsning av längre texter. Det visar sig också att läsarna uppskattar artiklar som kompletteras med informativ grafik, samt att de gillar faktarutor och insprängda citat. Det ger ett intryck av kvalitet och att tidningen lagt ned tid på att presentera materialet på ett bra sätt.

Annars finns det förvånansvärt lite forskning om hur läsningen fungerar i det nya digitala samhället. För även om vi inte kan läsa snabbare, har den nya tekniken förändrat sättet för hur vi tar till oss skrivna texter.

Den dansk-amerikanske författaren och konsulten Jakob Nielsen hävdar att de flesta besökare på nätet nästan aldrig läser en webbtext ord för ord. Snarare skannar de snabbt igenom texten för att hitta något intressant. Om blicken inte fastnar på något lockande på en webbsida inom fyra sekunder är det för sent - då hoppar vi till nästa sida.

Skiljer sig då läshastigheten mellan när vi läser tryckta bokstäver och något på en skärm? Det finns forskning som visar att vi läser 25 procent långsammare på en datorskärm jämfört med papper, och 10 procent långsammare på en läsplatta jämfört med en tryckt bok. Den smarta telefonen hamnar någonstans mitt emellan.

Illustration: Helena Shutrick
Gustaf Öqvist Seimyr är expert på språkteknologi och forskar om läsning och ögonrörelser. Han är knuten till Marianne Bernadotte Centrum på Karolinska institutet (KI) i Stockholm.

Illustration: Helena Shutrick
- Kunskapen om hur texter utformas på ett läsvänligt sätt på papper, i böcker och tidningar är väl utvecklad.

Men när texten började överföras till dataskärmar och mobiltelefoner hängde utvecklingen inte med. Något gick förlorat på vägen.

Öqvist Seimyr påpekar att digitala texter i dag presenteras på ett läsvänligare sätt, men att det återstår mycket att göra.

Skärmarna är exempelvis ofta bakgrundsbelysta och det skapar ingen naturlig läsmiljö. Därför upplever många ett obehag när de måste läsa längre texter på sin smarta telefon.

- De flesta av oss skriver fortfarande ofta ut viktiga texter för att gå igenom och korrekturläsa dem. Utredningar och längre pm vill vi också gärna läsa på papper.

Öqvist Seimyrs doktorsavhandling handlade om läsbarheten på mobiltelefoner. Han fann att om några få ord presenterades i taget ökade läsbarheten markant, speciellt när särskilt svåra och ovanliga ord visades under längre tid än mer vanliga ord. Sämst resultat i hans studie fick scrollning, vilken fortfarande är den vanligaste metoden att visa text på en smart telefon. Att presentera texten sida för sida var däremot mest uppskattat.

Enligt Öqvist Seimyr fungerar läsplattor bäst för den som vill läsa en bok digitalt. Det beror på att plattorna har en reflektiv skärm, som liknar vanligt papper, och att det är lätt att bläddra mellan de olika boksidorna.

Men än tycks pappersböckerna ha ett övertag på sina elektroniska motsvarigheter.

Forskaren Anne Mangen från universitetet i norska Stavanger är en av experterna i ett europeiskt projekt om läsning, som refererats i brittiska Guardian.

Illustration: Helena Shutrick
Resultaten tyder på att e-böcker inte kan ersätta pappersböcker, åtminstone inte än.

Den som läser en e-bok har betydligt svårare att återberätta handlingen än den som läser en pappersbok. Studien omfattade femtio personer som fick läsa en novell av Elizabeth George. Häften av dem läste på läsplattan Kindle, den andra halvan läste en pocketbok. När personerna skulle återberätta handlingen visade det sig att de som läst på Kindle hade betydligt svårare att placera bokens händelser i rätt kronologi.
Foton i text: Lunds universitet, Stavangers universitet
Anne Mangen menar att den fysiska kopplingen mellan texten och mediet försvinner när man läser på skärm, och det gör det svårare att minnas texten. Den som läst något i en bok kommer ihåg saker bara genom att se omslaget; de får ett "fysiskt stöd" som en skärm med många texter inte erbjuder.

Läser vi då ytligare på nätet? Medieinstitutet Poynter institute i Florida, visade i en studie att deltagarna läste nära 80 procent av en artikel de fastnat för på nätet. Däremot lästes bara knappt 60 procent av en artikel de valt i en papperstidning med tabloidformat, samma format som DN har.

Hur kan det komma sig? Sara Quinn, forskare vid Poynter institute, förklarar det med att läsarna fokuserar på de runt 30-40 textrader som syns på en skärm. De vet inte hur omfattande texten egentligen är - men när en läsare däremot vänder sida i en tidning kan personen direkt se hur lång artikeln, det vill säga texten, är.

I årets säsongsstart av litteraturprogammet "Babel" i SVT berättade den amerikanska författaren Lionel Shriever att läsare allt oftare kontaktar henne. De vill diskutera hennes senaste bok och har synpunkter på huvudpersonens beteende och vad personen gör. Shriever upplever detta som ett nytt fenomen. Kan det bero på att vi läser annorlunda i dag? Vi är uppkopplade, vi interagerar och är vana att diskutera skeenden i realtid på nätet.

Författaren, kommunikatören och journalisten Maria Friedner konstaterar att det säljs allt färre vuxenböcker i Sverige. Men hon tror att det vänder snart. Då kommer vi att börja läsa igen - fast på nya sätt.

Snabbt eller långsamt? Det återstår att se.

# data[].attributes.attachment_link.title
Långsamma pappersläsare minns mer - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Tryckta böcker och tidningar, läsplattor, datorer, smarta mobiltelefoner och e-böcker - aldrig tidigare har det funnits så många olika sätt att läsa på. För att kunna ta del av all information och alla berättelser vill många människor "speeda" upp sin läsning. En del betalar stora summor för att lära sig bli snabbläsare.

# data[].attributes.headline
Framtidens lärande » Blog Archive » Fakta och värderingar, dialog och handling. Lärare som lyfter heta frågor.

# data[].attributes.subject
Framtidens lärande » Blog Archive » Fakta och värderingar, dialog och handling. Lärare som lyfter heta frågor.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Inlagd den 14 september 2015 kl 18:15 i Övrigt

Flyktingströmmarna är de största på flera decennier, en liten del når Sverige. Frågor kring demokrati, integration och humanitet är brännande. Vår medmänsklighet och solidaritet sätts på prov. Hur tar man upp dessa frågor i klassrummet? Lärare har en stor uppgift - och en utmaning.

Här länkar jag två artiklar i senaste numret av tidskriften DIU om lärare som arbetat med de svåra frågorna, länge och seriöst. Och där de digitala verktygen blivit en del av arbetssättet när dagens brännande frågor ska behandlas.

Dialog istället för debatt
På Norrevångskolan i Mörrum arbetar lärarna Martin Löfgren och Per Ahlkvist med värdegrunden och skolans demokratiuppdrag. De brukar starta med ett ämne som engagerar eleverna och så är samtalet igång - om tiggare till exempel.
Per Ahlqvist och Martin Löfgren har utvecklat arbetssättet formativ dialog. Åsikter grundade i fakta och i känslor, dialog med respekt, i klassrum och nätforum. Läs mer i DIU nr 5

Lektion i praktisk demokrati: Klassens demonstration
Maja Bergqvists elever, på Högaholmsskolan i Malmö, kommer från hela världen.
För många av dem är demokrati ingen självklarhet. Det kan handla om rätten att yttra sig fritt, liksom möjligheterna att själv bilda sig en uppfattning. Att förbereda och genomföra en riktig demonstration blev ett arbete som engagerade alla elever. Läs mer i DIU nr 5

Det här är några av årets alla 82 Guldäpplenominerade.
Tack för era bidrag!

Skriv kommentar

Välkommen till Framtidens lärande - nästa steg

Framtidens lärande - tillsammans skapar vi framtidens skola! - en arena och ett verktyg i kommunens utvecklingsarbete

Arrangörer

Koordinatorer

Arkiv

Skriv inlägg

# data[].attributes.attachment_link.title
Framtidens lärande " Blog Archive " Fakta och värderingar, dialog och handling. Lärare som lyfter heta frågor.

# data[].attributes.attachment_link.description
Inlagd den 14 september 2015 kl 18:15 i Övrigt Flyktingströmmarna är de största på flera decennier, en liten del når Sverige. Frågor kring demokrati, integration och humanitet är brännande. Vår medmänsklighet och solidaritet sätts på prov. Hur tar man upp dessa frågor i klassrummet? Lärare har en stor uppgift - och en utmaning.

# data[].attributes.headline
Parläsning och självbedömning | Läs- och språksatsningen

# data[].attributes.subject
Parläsning och självbedömning | Läs- och språksatsningen

# data[].attributes.headline
Skogsfinnarna tämjde svenska landskap | SvD

# data[].attributes.subject
Skogsfinnarna tämjde svenska landskap | SvD

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Lockade av skattelättnader och på flykt från nödår, krig och farsoter kom tusentals finnar till Sverige på 1500- och 1600-talen för att förvandla skog till jordbruksbygd. Sveriges största språkliga minoritet har egen inofficiell flagga och en egen dag.

Den 24 februari firas Sverigefinnarnas dag. Sannolikt har endast en minoritet av Svenska Dagbladets läsare uppmärksammat detta faktum, något som är lättförklarligt mot bakgrund av det myller av minnesdagar som numera trängs i almanackan. Men händelsen är värd att lyftas fram. Sverigefinnarna har varit, och är fortfarande, den största - och kulturellt och ekonomiskt viktigaste - språkliga minoritetsgruppen i Sverige. Sedan år 2000 åtnjuter sverigefinnarna nationell minoritetsstatus, vilket ger dem rätt att bruka finska hos myndigheter och i domstolar i områden där "språken har använts av tradition och fortfarande används i tillräcklig omfattning", vilket i praktiken innebär 26 kommuner i norra och mellersta Sverige, inklusive Stockholm, Uppsala och Västerås.

Det finns onekligen en skevhet i hur den politiska kulturen i de nordiska länderna fokuserar på grannfolk och språkliga grupperingar som avviker från det som i modern tid har upphöjts till nationell norm. I Finland är frågorna om finlandssvenskarnas ställning och om Finlands historiska relation till Sverige känsliga. Att som svensk historiker uttala sig om dylika ting i finska medier är inte riskfritt. När jag för ett par år sedan offentligt påtalade och kortfattat analyserade ett antal påhopp på finlandssvenskar blev jag dränkt av ilskna mejl från finska opinionsbildare och politiker - jag blev närmast fritt byte i sociala medier eftersom jag hade dristat mig att skriva något om Finland trots att jag var svensk.

När jag även påpekade att det saknas belägg för att svenskarna begick folkmord på finnar på 1200-talet (dessvärre en vanlig åsikt i vissa finska politiska kretsar) och poängterade att inbördeskriget 1918 inte alls var ett finlandssvenskt utrotningskrig mot finsktalande (jodå, det finns kommunpolitiker som tror det), blev det ännu värre. Exemplen kan mångfaldigas (se bara på den hätska debatt som nyligen bröt ut efter den finska tv-dokumentärserien "Finland är svenskt"), och de bottnar alla i ett och samma faktum: i Finland är den svenskspråkiga delen av befolkningen allt annat än anonym och bortglömd. Det svenska språket och den svenska kulturen är levande.

I Sverige är det tvärtom. Det finska är marginaliserat, både politiskt och kulturellt. Det upplevs varken som en tillgång eller ett problem. Flertalet svenskar är helt enkelt okunniga i ämnet. De finska bidragen till framväxten av Sverige, oavsett om man tänker på nybyggare på 1600- talet, finska soldaters kamp i svenska arméer eller de insatser som invandrare från Finland gjorde för svensk industri under efterkrigstiden, är sorgligt okända av gemene man. Jag skulle bli mycket överraskad om det någonsin skulle sändas en tv-dokumentär med titeln "Sverige är finskt", trots att det har talats finska i landet så långt tillbaka som vi har skriftliga källor. Och det är värre än så. Många svenskar känner inte till att en betydande del av Finlands befolkning, inte minst i Österbotten, Nyland och skärgården utanför Åbo, är svenskspråkig. Vissa av mina studenter blir genuint förvånade när jag berättar att Sverige och Finland utgjorde en stat före 1809.

I det svenska rike som växte fram på 1100- och 1200-talen var en betydande del av befolkningen finskspråkig, vilket inte är förvånande med tanke på att dagens Finland ingick i väldet. Men finskspråkigheten var inte begränsad till landskapen på andra sidan Bottenhavet. I Tornedalen har, som bekant, en finskspråkig befolkning med meänkieli som modersmål överlevt in i nutiden. Lägg därtill att de svenska Östersjöstäderna var flerspråkiga.

I det medeltida och tidigmoderna Stockholm talades svenska, tyska och finska (samt latin), och i stadens bevarade tänkeböcker finns det gott om hänvisningar till finnar - i regel brottslingar som haft oturen att åka fast. Den 4 augusti 1477 föll domen över finnen Magnus Olsson, som brändes på bål för att ha gjort sig skyldig till tidelag med en ko. I december 1482 erkände de finska stortjuvarna Erik Olsson och Henrik Olsson att de stulit 67 mark penningar, sju silverskedar, åtta silverknappar, en fodrad kåpa, en kalk, en paten, ytterligare en mark penningar samt en liten och en stor kanna, allt under ett inbrott i Lästringe kyrka i närheten av Nyköping. De hade även stulit från kapell i Söderköping, Örebro och Västerås. Straffet för dylika skurkstreck var hängning.

Mängden notiser i bevarade dokument från senmedeltiden och renässansepoken gör det lätt att skriva en sverigefinsk historia om denna epok, men det främsta exemplet på hur finskspråkiga svenskar bokstavligt talat har byggt upp vårt land kommer från perioden från 1570-talet till 1660-talet. Av många skäl - nödår, krig, farsoter och en allmän vilja att få det bättre - lämnade många finska bönder Savolax och nordöstra Tavastland för att röja ny mark i nuvarande mellersta och norra Sverige.

De svenska kungarna uppmuntrade "skogsfinnarna" eftersom de ville öka befolkningen och på sikt få in mer skatt; inledningsvis lockades dock nybyggarna med löften om skattelättnader. Kolonisationen resulterade i framväxten av helt nya kulturlandskap i Närke, Dalarna, Gästrikland, Hälsingland, Ångermanland och Medelpad, men allra mest påverkades Värmland. Under 1600-talets andra hälft levde uppskattningsvis omkring 6000 skogsfinnar i Värmland. Stora delar av landskapet, vilka tidigare varit obebodd skogsmark, hade tack vare finnarnas insatser förvandlats till jordbruksbygder.

Trots att detta ägde rum under svensk stormaktstid, som historieintresserade svenskar brukar känna till ganska väl, är skogsfinnarnas historia märkligt okänd för flertalet män och kvinnor som inte har en personlig relation till de gamla finnbygderna. Det är lätt att hitta svenskar som kan redogöra för fältslagen vid Lützen och Breitenfeld och tåget över Bält, men det är hopplöst svårt att lokalisera någon som kan berätta om hur de mellansvenska skogsbygderna tämjdes. I det första skedet attackerade finnarna skogarna med eld, på det att näringsrika svedjor skulle skänka familjen goda skördar. När jorden urlakats anlade man nya svedjor.

Till slut blev myndigheterna oroliga, eftersom de månade om näringslivets intressen och fruktade att skogens resurser inte skulle räcka till för bergsbrukets behov, men då hade nybyggarna hunnit bli fast rotade, och ingen skulle komma på tanken att driva bort dem. De igenvuxna svedjorna visade sig dessutom vara utmärkta betesmarker för kor, något som gjorde det möjligt för skogsfinnarna att på 1700-talet i allt större utsträckning satsa på boskapsskötsel istället för svedjebruk. I och med det överlevde bosättningarna och den finska kulturen - språk, sedvanor, hantverk, med mera - kunde överleva i generationer.

Det sista förtjänar att påpekas med kraft. 1600-talets folkkultur från Savolax, som präglades av storfamiljer, lagarbete, näverhantverk, rågodling med jästa rågbröd, rökpörte (en enrummig rökstuga som till en början fungerade som kombinerad bostad, bastu och torkhus) och finnplogar (även kända som gaffelårder) hade kommit för att stanna. Finnarna föredrog att gifta sig inom den egna gruppen, något som stärkte deras etniska och språkliga samhörighet, låt vara att många även lärde sig svenska. Så sent som i mitten av 1800-talet var den finska identiteten uppenbar i stora delar av den mellansvenska landsbygden, särskilt i Värmland. Särpräglade sedvanor och gammal finsk folktro levde på vissa håll vidare ända till 1900-talet, och ännu på 1960- och 1970- talen fanns det män och kvinnor i norra Värmland som kunde tala finska.

Väl att märka uppfattade inte statsmakten, ej heller de svenska grannbygderna, den finska närvaron i lokalsamhället som ett problem. I litteraturen möter vi stundom uppgifter om konflikter folkgrupperna emellan, men dessa incidenter går inte att belägga i historiska källor och ger snarast intryck av att höra hemma i fiktionens sfär. Allt tyder på att det saknades större motsättningar mellan svensk- och finskspråkiga bygdekulturer. Att skogsfinnarnas ättlingar till slut övergav sitt språk och sin nedärvda kultur berodde inte på att staten betraktade detta som farliga element som måste bekämpas, utan på den allmänna moderniseringen av samhället. Som så mycket annat offrades finnbygdernas genuina kultur på industrialiseringens och urbaniseringens altare.

Något som däremot bör inskärpas är att det på 1800-talet, den språkligt baserade nationalismens århundrade, uppstod en rörelse med syfte att kraftigt befrämja det finska språket och litteraturen i Sverige. Den i särklass mest kände aktivisten, fennomanen Carl Axel Gottlund (1796-1875), som var verksam i Sverige mellan 1816 och 1834, grundade landets första sverigefinska förening, Föreningen Stockholms Finnkår (Tukhulmin Suomalaiskunta, 1830). Samme Gottlund strävade ihärdigt efter att göra finska till förvaltningsspråk i delar av Värmland, en kamp som dock led skeppsbrott på verklighetens klippor. Till det mest remarkabla hör att Gottlunds forskningar faktiskt förebådade Elias Lönnrots "Kalevala" (1835), det ryktbara finska nationaleposet. Det var under sina resor i Dalarnas finnmark som Gottlund gjorde den första uppteckningen av myten om Sampo, det magiska föremål som eposets hjältar kämpar för att få. Han var även en av de första som publicerade samlingar av finska folkdikter. Att Sverigefinnarnas dag firas den 24 februari beror på att det är Gottlunds födelsedag.

Finskan har alltså stora och djupa rötter i det område som ryms inom ramen för dagens Sverige, och sverigefinnarnas historia blir ännu viktigare om vi vänder blicken mot de bidrag de gav till efterkrigstidens industriella uppsving. I synnerhet efter 1954, då passfrihet och arbetsfrihet infördes för nordiska medbogare, har mängder av finnar anlänt till Sverige, där deras historia först på senare tid har lyfts fram i rampljuset av författare som Susanna Alakoski. Lägg därtill de tiotusentals finska krigsbarn som evakuerades under andra världskriget och de tusentals finskspråkiga flyktingar som tog sig till Sverige från Ingermanland vid krigets slut.

Uppgifterna varierar om hur många sverigefinnarna egentligen är, men det rör sig under alla omständigheter om hundratusentals individer. De lägsta beräkningarna ligger mellan 200 000 och 300 000, de högsta runt 675 000, men i det senare fallet har man räknat med alla som över huvud taget har finsk bakgrund, till exempel barn vars mor- eller farförälder var finsktalande. Det finns även en definitionsproblematik att ta hänsyn till, eftersom många finländska invandrare till Sverige under efterkrigstiden var svensktalande. I regel avser man med termen endast finskspråkiga invandrare samt deras ättlingar.

Införandet av Gottlunds födelsedag som inofficiell sverigefinsk nationaldag är ett led i en etnisk formationsprocess som tagit ordentlig fart efter erkännandet av nationell minoritetsstatus år 2000. En sverigefinsk folkdräkt har skapats, och sedan 2007 finns en inofficiell sverigefinsk flagga. Historiskt sett är detta ett skolexempel på hur språkliga och etniska grupper skapar och omskapar en identitet som tidigare sällan var föremål för vare sig självhävdelse eller problematiserande debatt. Om detta kan man tycka vad man vill. Men det finns inget skäl att inte ta tillfället i akt att använda dagen till att belysa denna av flertalet svenskar okända del av vårt förflutna.

Dick Harrison
är professor i historia och författare.

# data[].attributes.attachment_link.description
Lockade av skattelättnader och på flykt från nödår, krig och farsoter kom tusentals finnar till Sverige på 1500- och 1600-talen för att förvandla skog till jordbruksbygd. Sveriges största språkliga minoritet har egen inofficiell flagga och en egen dag. Den 24 februari firas Sverigefinnarnas dag.

# data[].attributes.headline
Ungdomsbok förbjuds, - Mattias Lönnebos blogg på LitteraturMagazinet

# data[].attributes.subject
Ungdomsbok förbjuds, - Mattias Lönnebos blogg på LitteraturMagazinet

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ingen höjer på ögonen när en skönlitterär bok förbjuds i en islamistisk diktarur som Saudiarabien eller Sudan, men Nya Zeeland?
Ja, nu har det hänt igen. Nymoralismen skruvar åt tumskruvarna i en demokrati. Och det är ingen mindre än den prisbelönte författaren Ted Dawe, vars ungdomsbok "Into the River" som stoppas. Den är tidigare belönad med Margaret Mahy Book of the Year prize, och New Zealand Post Children's Book Awards.

Vad är det nu som hänt egentligen? 2013 belades den med åldersgränsen 14 år, vilket är första gången i landets historia som detta sker. Biblioteken vädjade att få denna gräns lyft, eftersom de då inte kunde ha den i hyllorna och utlåningen sjönk drastiskt. Ungdomar har sällan legitimation, och måste dessutom fråga efter den. Biblioteken hävdade att det var en bra antimobbningsbok och att den tog upp viktiga värderingsfrågor. Nu fick den heller inte längre användas i undervisningen för den yngre målgruppen.
Men det blir värre.

2015 har en fundamentalistisk lobbyinggrupp "Family First" lyckats med konsttycket att få boken helt förbjuden! Bokhandlare som säljer den kan få 10000 dollar i böter. Individer som överlåter eller visar boken kan få 3000 dollar i böter! Den totalförbjuds i skolorna och på biblioteken. Man tar sig för pannan.

Vad är det då som är så farligt med Into the River?

Den handlar om ungdomar som är med om det ungdomar kan uppleva. Där finns sex, svordomar, droger, mobbning, rasism och död. Men inte på ett spekulativt sätt, inte som huvudsyfte, utan kontextuellt. Den har ett antirasistsikt syfte, och är uppenbart oglorifierande vad gäller droger och destruktivitet. Det hjälpte inte.

Boken får fortfarande ägas, men som sagt inte överlåtas till någon annan. Ungefär som den svenska lagen mot barnpornografi var före 1999. Om man är elak skulle man kunna säga att Nya Zeeland räknar "Into the River" i klass med olaglig pornografi.
Gränsdragningen för yttrandefrihet finns i alla länder, även i demokratier. Jag upplever att gränserna gradvis är på väg att förskjutas, här i Sverige och uppenbarligen i Nya Zeeland. Extrem fundamentalism sprider sig, och med den en agenda som inte går i linje med demokrati och jämlikhet. Om vi inte håller ögonen öppna kommer friheten att minskas med alltid de så lovvärda intentionerna: "Vi måste skydda barnen, eller en viss religiös grupp, från att ta illa upp." Bombhot och attentat kan skynda på processen om vi inte är beredda att stå upp för vårt samhälles värderingar.

När tystnaden breder ut sig, konstverk plockas ned, böcker censureras, tidningar och webbsidor stängs - allt för att någon kan ta illa vid sig. Då kan plakaten för flyktingarna utformas: Välkomna, men demokratin har redan tagit ned skylten.

Avdelning: Ungdom Taggar:#yttrandefrihet#into the river#förbud

litteraturmagazinet.blogentry_355032.comments

Bilden ovan: Påskägg, symboler för liv och för gravstenen som ängeln rullade åt sidan.

Påskens drama har inspirerat otaliga människor, däribland många författare: även de som inte vill göra en direkt skönlitterär skildring av evangeliernas berättelser. I korta drag utgörs den kristna påsken av följande delar:

Avdelning: Fantastik Taggar:#påsk#dramaturgi#död#liv#Jesus

Kommentera

När man lagt ned sin själ i att skriva en bok, så blir man naturligtvis glad om läsarna uppskattar den. Drömfångarna är min senaste, och den kom ut i februari 2017. Den fick en jättefin recension på BTJ, som ofta ligger till grund för bibliotekens inköp. Den har fått några ytterligare goda recensioner på olika bokwebbar. Roligast ändå är att få respons från de läsarna som den egentligen är skriven för, dvs barnen.

Avdelning: Barn Taggar:#BTJ#Drömfångarna#recension

Kommentera

Få saker är så tacksamma när det gäller att spegla en tidsanda och värderingar, som serietidningar. Jag har tidigare skrivit om skräckserier och den indignerade moralkpanik som de utlöste i femtiotalets USA, och i 1970-80-talets Sverige. Men vi har också romanantiska serier som satt sitt avtryck på unga generationer. Hur ska ett förhållande vara? Vad längtar vi efter?

Kärleksserier från igår speglar 50 och 60-talets syn på kärlek och romatik. Hur mycket har förändrats? Ja, en hel del, men många föreställningar lever också kvar i form av fördomar mot både män och kvinnor. Det förvärras av den växnade politiska och religiösa extremisen, både här hemma och i utlandet. Le, gråt eller sucka åt dessa serietidningsframsidor. Valet är ditt.

Avdelning: Serier Taggar:#feminism#könsroller#jämlikhet#romantik

Kommentera

LitteraturMagazinet Skriv!

LitteraturMagazinet Skriv! - speciellt för alla som älskar att skriva, gillar språk och kanske har ett eget skrivprojekt i skrivbordslådan.

Följ vår skrivarskola genom att bli medlem. Diskutera idéer med andra skrivintresserade. Läs recensioner av aktuella skrivarböcker, författarintervjuer, krönikor och mer.

Välkomna till LitteraturMagazinet Skriv!

LitteraturMagazinet presenterar

Läs mer ...

# data[].attributes.attachment_link.title
Ungdomsbok förbjuds, - Mattias Lönnebos blogg på LitteraturMagazinet

# data[].attributes.attachment_link.description
Ingen höjer på ögonen när en skönlitterär bok förbjuds i en islamistisk diktarur som Saudiarabien eller Sudan, men Nya Zeeland? Ja, nu har det hänt igen. Nymoralismen skruvar åt tumskruvarna i en demokrati. Och det är ingen mindre än den prisbelönte författaren Ted Dawe, vars ungdomsbok "Into the River" som stoppas.

# data[].attributes.headline
Growth Mindset Maths - Growth Mindset Maths

# data[].attributes.subject
Growth Mindset Maths - Growth Mindset Maths

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Growth Mindset Maths

'Motivation is the most important factor in determining whether you succeed in the long run. What I mean by motivation is not only the desire to achieve, but also the love of learning, the love of challenge, and the ability to thrive on obstacles. These are the greatest gifts we can give our students.' (Dweck 2006)

# data[].attributes.attachment_link.description
Welcome to my site. My name is Helen Hindle, I am the Head of a Maths department in Rainham, East London. This website is a work in progress, follow me on twitter @HelenHindle1 for information on...

# data[].attributes.headline
Norrman planerade röva bort barn – i Sverige | Nyheter | Aftonbladet

# data[].attributes.subject
Norrman planerade röva bort barn – i Sverige | Nyheter | Aftonbladet

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Polisen hittade ljudisolerat barnrum i källaren

En före detta lärare i Norge misstänks ha haft långtgående planer på att kidnappa barn.

I hans källare hittade polisen ett ljudisolerat barnrum.

- Rummet är ägnat till att förvara barn där över tid, säger förundersökningsledaren Julie Dalsveen till TV 2.

Den pedofilmisstänkte norrmannen är i 40-årsåldern och bosatt i Vestopplands polisdistrikt, drygt tio mil norr om Oslo. Han har bytt namn flera gånger och har under de senaste tio åren flyttat från ställe till ställe.

Han greps i maj misstänkt för sexbrott mot barn och försök till frihetsberövande, efter att ett annat polisdistrikt hört av sig om ett övergrepp mot en pojke som de utredde 2008.

- Jag blev uppsökt av en ung pojke från Østlandsområdet i höstas. Han bar på en tung hemlighet, säger målsägandebiträdet Kristin Hovden Norstedt till norska TV 2.

"Grova övergrepp"

Pojken hade från det han var 7-8 år gammal blivit utsatt för grova sexuella övergrepp av en lågstadielärare i 40-årsåldern. Övergreppen pågick under flera år, tills pojken var 11-12 år gammal.

Det hade tagit sex år innan pojken kunde prata om vad läraren ska ha gjort mot honom.

- Det är väldigt svårt att prata om att man blivit utsatt för ett sexuellt övergrepp. Och här pratar vi om ett långvarigt sexuellt övergrepp, grova övergrepp, säger Hovden Norstedt.

Var lågstadielärare

Den misstänkte mannen har tidigare under flera år jobbat på flera lågstadieskolor. Han är inte längre lärare, men har också närmat sig småpojkar i området där han bor.

- Mannen gjorde sig vän med pojkar i grannskapet, pojkar han kände från skolan. De unga pojkarna ska bland annat ha fått godis, tv-spel och pengar av mannen, säger Hovden Norstedt.

Planer på barnkidnappning

När polisen gjorde husrannsakan hemma hos mannen gjorde de ett chockartat fynd. De hittade ett ljudisolerat barnrum i källaren, inrett med en barnanpassad säng, en campingtoalett, ett kylskåp med mat och leksaker som Lego på hyllorna. Han hade också satt upp en övervakningskamera och en mikrofon.

Polisen misstänker att han planerade att kidnappa barn och hålla dem fångna.

- Rummet är ägnat till att förvara barn där över tid, säger förundersökningsledaren Julie Dalsveen till TV 2.

Polisen har däremot inte lyckats avslöja att något brott skett hemma hos mannen.

Hade namn på svenska barn

Polisen hittade även en GPS med över 70 adresser i både Norge och Sverige. Många av koordinaterna som märkts ut var markerade med namn på barnen som bor där.

- Den misstänkte har hittat barnens namn på sociala medier. Han har hyrt bil upp till 50 gånger och rest till adresserna, säger Dalsveen.

Han har kartlagt barnen efter att bland annat ha hittat dem på deras föräldrars Facebooksidor.

Pojkens målsägande törs inte ens tänka på vad som hade kunnat hända om övergreppen inte hade anmälts i höstas.

- Jag tror faktiskt att vi har förhindrat att ett barn blir bortfört, säger Kristin Hovden Norstedt.

På fri fot

Mannen förnekar anklagelserna.

- Hans uppfattning ät att detta inte är någonting som är straffbart, säger hans försvarare Harald Stabell till TV 2.

Han är satt på fri fot sedan i mitten av juli. Åklagarmyndigheten bedömer att det inte finns någon fara för att han ska kunna förstöra bevisningen.

- Jag ser honom som en tickande bomb. Jag tänker att det inte var så klokt att släppa honom, men det är gjort nu, säger målsägandebiträdet Hovden Norstedt.
Tyck till om sajten!

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
aftonbladet: sveriges nyhetskälla och mötesplats

# data[].attributes.attachment_link.title
Norrman planerade röva bort barn - i Sverige

# data[].attributes.attachment_link.description
En före detta lärare i Norge misstänks ha haft långtgående planer på att kidnappa barn. I hans källare hittade polisen ett ljudisolerat barnrum. - Rummet är ägnat till att förvara barn där över tid, säger förundersökningsledaren Julie Dalsveen till TV 2. Den pedofilmisstänkte norrmannen är i 40-årsåldern och bosatt i Vestopplands polisdistrikt, drygt tio mil norr om Oslo.

# data[].attributes.headline
Registrera en promenad med hjälp av GPS i din smartphone

# data[].attributes.subject
Registrera en promenad med hjälp av GPS i din smartphone

# data[].attributes.attachment_link.title
Registrera en promenad med hjälp av GPS i din smartphone

# data[].attributes.attachment_link.description
Nu var det väldigt länge sedan jag gjorde ett blogginlägg men igår gick lärarna på sommarlov, så idag har jag tid att testa och skriva... ...

# data[].attributes.headline
Silicon Valley wants to reinvent school - Business Insider

# data[].attributes.subject
Silicon Valley wants to reinvent school - Business Insider

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Melia Robinson

A typical day at Altschool, the Bay Area-based school system that raised $100 million in venture capital in May, is anything but typical.

Kids take attendance on an iPad, complete a "playlist" of activities, and learn 3D modeling software to design a playhouse for the class pet.

Founder and CEO Max Ventilla previously helmed the personalization team at Google, where he helped build Google+ and other products that make the internet feel more personal.

His latest venture aims to transform the outdated, early-1900s model of elementary education for the digital age.

In May, we spent the day at AltSchool's Fort Mason location in San Francisco to see its revolutionary teaching style in action.

# data[].attributes.attachment_link.title
Silicon Valley billionaires are appalled by normal schools - so they've created this new one

# data[].attributes.attachment_link.description
A typical day at Altschool, the Bay Area-based school system that raised $100 million in venture capital in May, is anything but typical. Kids take attendance on an iPad, complete a "playlist" of activities, and learn 3D modeling software to design a playhouse for the class pet.

# data[].attributes.headline
50 enkla och formativa bedömningstekniker ~ Kilskrift

# data[].attributes.subject
50 enkla och formativa bedömningstekniker ~ Kilskrift

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Bra formativ bedömning är ofta återkommande bedömning. Bra återkommande formativ bedömning är utformad för att ge en ögonblicksbild av elevernas förståelse för materialet. Ju fler ögonblicksbilder vi får, desto en mer fullständig bild får vi av kunskapsnivån. Därför är det önskvärt att med ganska enkla medel kunna avläsa elevernas kunskapsnivå.

Vi är inte alltid på topp, även om vi kan sträva efter en bedömningssituation eller en utvärdering som är 100 % effektiv. En bild som exakt berättar vad en elev förstår är vad vi strävar efter. Oftast når vi inte den fulla förståelsen vid ett enda tillfälle, vilket kan bero på en mängd olika saker. Hur frågorna ställs, elevens självkänsla eller andra faktorer minskar den mängd vi kan bedöma på ett fullständigt sätt så att det täcker in allt. Det låter självklart, men varje elev har en oändlig mängd personliga erfarenheter, distraktioner och /eller relaterade utmaningar som kan påverka det vi kan utläsa ur en bedömningssituation.
Det är därför det är bra med ständigt pågående och återkommande formativ bedömning. Ett tillfälle gör ingen sommar och det kan vara lätt att förenkla överreagera och sortera in elever i fack (bedömningsnivåer) efter bara ett enda prov t.ex. Att göra ett mätningstillfälle och sedan gå vidare med planeringen hjälper inte eleven att hitta möjligheter att hitta och förbättra det som hen behöver utveckla. Vi får samtidigt inte glömma att det är ett stort arbete (för både lärare och elever) att utforma, skriva, komplettera, bedöma och ta till sig data på ett bra sätt. Så hur kan läraren förenkla processen med ständigt pågående och relativt enkla bedömningar?
Ju enklare bedömningsprocess vi har desto enklare kan det bli ett verktyg som vi kan hantera på en återkommande basis och också fungera som ett bra verktyg för att verkligen komma åt vad en elev faktiskt förstår. Det gör i sig att det blir enklare för läraren att identifiera hur hen kan hjälpa varje elev. På så vis blir det också lättare att hitta de elever som behöver mer stöd och kan lättare identifiera vad lärare eventuellt behöver förändra med sin undervisning för att alla elever ska kunna öka sina kunskaper och sin förståelse. Den slutliga bedömningsprocessen blir också enklare att genomföra.
En del av de följande uppgifterna har du säkert hört talas om och kanske till och med använt dig av i klassrummet. Somliga är tänkta som ett sätt att samla in skriftligt kring elevernas kunskaper och annat fungerar bättre när läraren går runt och lyssnar på elevernas diskussioner. Somligt kan fungera både som skriftlig aktivitet och en (för läraren och/eller eleverna) lyssnande aktivitet. Avgör vilket som passar bäst och/eller om du vill utveckla eller förändra en idé för att det ska passa din grupp/klass bättre. Självklart avgör du själv om du vill arbeta analogt eller digitalt med metoderna. Du bör återkoppla till eleverna antingen genom att diskutera innehållet i övningen med dem och ge framåtsyftande feedback eller genom att du berättar vilka slutsatser du har sett i det material som du har samlat in. (T.ex. vad du upptäckt att du som lärare bör förbättra.)
Det här är egentligen något som jag började fixa ihop till min egen skola i min roll som utvecklingsledare, men det växte visst till något större och klart delbart i större sammanhang.

Jag har lånat layouten och översatt en hel del från det här dokumentet: Tools for formative assessment. Metoderna finns på flera ställen på nätet och jag har valt de som jagt tycker känns bäst, men inte allt. En del har jag förändrat eller tagit bort och/eller ersatt med annat. Det har varit många sidor som jag helt enkelt plockat ihop till ett dokument som jag tyckte passade mig bättre.

# data[].attributes.attachment_link.title
50 enkla och formativa bedömningstekniker

# data[].attributes.attachment_link.description
Bra formativ bedömning är ofta återkommande bedömning. Bra återkommande formativ bedömning är utformad för att ge en ögonblicksbild av elevernas förståelse för materialet. Ju fler ögonblicksbilder vi får, desto en mer fullständig bild får vi av kunskapsnivån. Därför är det önskvärt att med ganska enkla medel kunna avläsa elevernas kunskapsnivå.

# data[].attributes.headline
Formativ planering – eller detaljplaneringens omöjlighet. | Hanna Fjeld

# data[].attributes.subject
Formativ planering – eller detaljplaneringens omöjlighet. | Hanna Fjeld

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hur gör du när du planerar? Är du en sån som gör du en grovplanering över läsåret som du följer sisådär eftersom du ofta får feeling och hoppar på nya idéer, vilket gör att du i juni inser att du inte hann med allt du hade tänkt? Eller planerar du varje lektion in i minsta detalj och ser "oförutsedda händelser" som friluftsdagar eller studiebesök som dina värsta fiender eftersom de totalförstör din uttänka plan? Det finns säkert alla varianter där ute. De flesta befinner sig säkert någonstans mittemellan de två ytterligheterna ovan.

En sak funderar jag över. Ibland får jag syn på väldigt detaljerade planeringar som sträcker sig över kanske en hel termin. Det kan stå exakta sidor som ska läsas eller arbetas med varje lektion, eller läxor för 20 veckor framåt. Bedömningstillfällen (prov) kan stå utmärkta, ibland också det som ska läsas till varje tillfälle. Det är alltså en exakt lektionsplanering för en hel termin. Hur är det möjligt att planera så detaljerat för så lång tid? Det verkar inte finnas något utrymme för spontanitet - eller önskemål från eleverna. Överhuvudtaget tycker jag personligen att en sådan planering utstrålar tråkighet.

Men tråkigt eller ej, jag funderar nog främst på hur en lärare som planerar på det viset undervisar. Troligtvis utgår läraren inte från ett formativt arbetssätt.

En formativ arbetsprocess innebär att jag ofta "kollar av" var i lärprocessen eleverna befinner sig. Utifrån de tecken jag ser bestämmer jag sig för åt vilket håll jag ska gå. Om vi till exempel arbetar med att skriva en krönika i svenskan och jag märker att eleverna inte har tillägnat sig tillräcklig kunskap av genren för att kunna skriva egen krönika så stannar jag upp och försöker åtgärda det. Kanske läser vi fler exempeltexter tillsammans eller så skriver vi en gemensam text i klassen. Det finns ju ingen vits att gå vidare i undervisningen om eleverna inte hänger med. Som bilden visar ovan görs det i en formativ arbetsprocess flera stopp/avcheckningar innan den summativa bedömningen. För att använda en orienteringsmetafor: man behöver stanna upp och passa kartan flera gånger under loppet innan man når målet. De formativa stoppen behöver inte vara så märkvärdiga; det kan handla om korta textbesök, exit tickets, diskussion kring begrepp eller de frågor som jag får av eleverna. Just frågor avslöjar ganska mycket om hur undervisningen har landat hos eleverna.

Den summativa bedömningen, det kan vara ett traditionellt salsprov, en inlämning, en presentation, eller vad som helst, är förutom ett bedömningstillfälle också ett möjlighet för formativ fundering. Utifrån elevernas resultat behöver jag lägga upp en plan för hur vi ska gå vidare. Ibland märker jag att eleverna behöver mer träning, ibland är jag nöjd och då går vi vidare med nästa steg.

För att återgå till det här med den hyperplanerade terminsplaneringen igen. Om läraren planerar på sådant vis finns det väl inga möjligheter för formativa förändringar? Det innebär väl egentligen att läraren har förutbestämt rutten på orienteringskartan och inte viker av från den oavsett vad som händer under loppet: ån ska passeras även om den svämmat över, mossen ska springas runt även om den torkat upp så det går att gena. Inte kan det väl bli ett optimalt resultat på det loppet? Om tiden för lärandet redan är bestämt utgår den läraren ifrån att alla elever lär sig samma sak på samma tid. Det finns väl också en överhängande risk att läraren inte har tillräcklig koll på elevernas lärprocess och när tiden är kommen för summativ avstämning så är det aningen sent att åtgärda det som eleven kanske har missat. Om läraren dessutom resonerar som så att eleverna är ovilliga, lata eller kanske till och med dumma när de inte lyckas på provet istället för att se resultatet som ett kvitto på den egna undervisningen, är det nog svårt att att nå goda resultat. Visst finns det många olika orsaker till att elever inte presterar vid bedömningstillfällen, men om man väljer att inte analysera sin egen roll (alltså kvaliteten på undervisningen) i det hela så tycker jag att man är helt fel ute.

Själv visar jag bara väldigt enkla planeringar för mina elever. Egentligen handlar det bara om vissa områden som kommer tillbaka under åren på olika vis. På så vis målar jag inte in mig i ett hörn om något tar längre eller kortare tid än planerat och det finns möjligheter för eleverna att komma med idéer och önskemål. Den längsta period som jag kan detaljplanera för är nog två veckor och då måste jag ändå rumstera om ganska ofta. Det betyder inte att jag inte har en tanke på termins-/läsårs-/treårsplaneringen, bara att den är flexibel och utformas formativt. Hur gör du?

/Hanna

# data[].attributes.attachment_link.title
Formativ planering - eller detaljplaneringens omöjlighet.

# data[].attributes.attachment_link.description
Hur gör du när du planerar? Är du en sån som gör du en grovplanering över läsåret som du följer sisådär eftersom du ofta får feeling och hoppar på nya idéer, vilket gör att du i juni inser att du i...