# data[].attributes.headline
למשפחת קורדובר 

# data[].attributes.subject
למשפחת קורדובר 

# data[].attributes.body
אני משתתפת בצערכם ואני יודעת שזה קשה להתמודד עם אובדן של ילדה כל כך חרוצה ושמחה וגם בקושי חוותה דברים בחיים שלה כי היא הם רק התחילו וממה שקראתי הבנתי שיהא הייתה ילדה מאוד חרוצה וחכמה ותמיד עמדה על שלה וכל מי שהיה בנוכחותה תמיד שמח אחרי זה כי הייתה ילדה מאוד חיננית.
משתתפת בצערכם דריה זולוטוב

# data[].attributes.headline
למשפחת ריפין

# data[].attributes.subject
למשפחת ריפין

# data[].attributes.body
אני משתתפת בצער הרב שעובר עם משפתכם, כל עובדן חשוב אנה חיה ריפין בת 28 בנופלה
נפלה ביום יג באב תשע"ג
13.8.2013
בתם של רימה ולב
אחות של אלכס
מגישה: רותם בכר

# data[].attributes.headline
למשפחה של אלוןאנ

# data[].attributes.body
למשפחה של אלון
אני משתתף בצערכם
אני מבין שזה קשה וכל יום כואב מחדש.
עצוב מאוד שמעבדים אדם יקר ולנושא כזה אין תרופה.
אני מקווה שתיהיו חזקים ותזכרו את כל החוויות הטובות שלכם יחד.
יניר.
יהי זכרו ברוך.

# data[].attributes.headline
למשפחה של סגן משנה דרור בר-און

# data[].attributes.subject
למשפחה של סגן משנה דרור בר-און

# data[].attributes.body
אני משתתף בצערכם. אני רוצה לשלוח לכם חיבוק עצום מרחוק ומעריך מאוד את הקרבתו של דרור.
כל אובדן הוא קשה, אובדן של בן הוא קשה עוד יותר.
הננו (אני ומשפחתי) גרים ליד בית הקברות, אני אנסה למצוא את הקבר של דרור ולהניח פרח.
הוא היה אוהב טבע ושירה ואולי סיפורת כמוני.
ואני מגדיר את עצמי רגיש ובעל מצפון.
אני מעריך מאוד את הנחישות שלו בגיוס לצבא, וגם בקרבות עצמם.
הוא דוגמא בשבילי לאדם מסור, חבר למופת ואהוב על כולם.
לדעתי היה אמיץ כי יצא לחזית סיני במלחמת יום-הכיפורים.
המלחמה הכי עקובה מדם בין מלחמות ישראל והיא הייתה כזו כי היו  אז שאננים.
לדעתי דבר כמו זה מציין גיבור: לאחר שכל הטנקים ביחידתו נפגעו, הובילו הוא וחברו את אנשי צוותו והעבירום בחזרה לתחום כוחותינו דרך קווי-האויב.
ואז פתאום החליטו להחזירו לשטח להילחם  כי ראו את גבורתו.
ואז הטנק שלו נהרס (שוב) וכדי להמשיך ליצור גאווה למולדת שכבר הייתה גדולה החליט:  להצטרף לטנק אחר כאיש-צוות חמישי.
הוא המשיך בלחימה בקרב לכיבוש מזרעאת בית-ג'אן וכאשר גם הטנק השני נפגע, נחלץ דרור לכבוש את האש שפרצה בו.
ואחר כך שמיהר לטנק אחר שבער גם הוא, כדי לסייע בחילוץ אנשי צוותו, נפגע דרור בהתפוצצות ונהרג.
זה קרה ב 12.10.1973  או  ט"ז בתשרי תשל"ד.
בן 20 בנופלו.
מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי ראשון לציון.

8 האנדרטאות לזכרו מגיעות לו.
כול אדם שמת מקבל כוכב.
חפשו כוכב שעוקב אחריכם
ותדעו שהוא בנכם האהוב.
נולד כגיבור
חיי כגיבור
ומת כגיבור.
מאת עומר ברוך,
בית ספר רעות,
ראשון לציון.
:(
:'(

# data[].attributes.body
אני משתתף בצערכם משפחת המנוח סמל ראשון איתן גל  לא אתכם בגלל שהציל את חבריו מהמוקש שיכל לפוצץ את הטנק שבו היו חבריו תוך כדי שמפגיזים מעילו אש ארטילרית ואני גם עצוב שלא תוכלו להיות בקבר בנכם ביום זיכרון זה בגלל  הנחיות משרד הבריאות שבתי הקברות הישארו סגורים בגלל המצב הקשה .
שמגיע יום הזיכרון  תמיד מזכירים בטלויזיה את עשרות אלפי ההרוגים ובניהם זה בנכם שחי כגיבור ומת כגיבור וצריך להודות לחיילים שנהרגו וגם שלא כי בזכותם אנו פה .
משתתף בצערכם גלעד פנחסוב

# data[].attributes.body
בימים קשים ועצובים אלה של יום הזיכרון אני שילת חיון במכתב זה אנסה לחזק ידכם. מי כמוכם יודע איך קשה להתמודד עם אובדן של אדם כל כך. נפשו למען מדינתנו. וליבי מלא הערכה תנחומים וגאווה למשפחתכם יהי זכרו ברוך של סגן יעקב שחם💞

# data[].attributes.headline
למשפחתו של אלון ברקה זכרונו לברכה

# data[].attributes.subject
למשפחתו של אלון ברקה זכרונו לברכה

# data[].attributes.body
אלון היה סמל ראשון, בן לויקי ומאיר,אח לאורית ולעופר ,מדריך בתנועת הנוער "מחנות העולים" וחבר טוב.
הוא למד בתיכון אוסטרובסקי' ברעננה, בו סיים בהצטיינות את המגמה הריאלית. ובשנת 2000 התגייס לצבא וכפי ששאף, החל במסלול הלוחם בחטיבת 'גבעתי'. בעת שירותו הצבאי שבו ובאו לידי ביטוי כל אותן תכונות שאלון הצטיין בהן - החוסן, הכושר הגופני , המסירות והנאמנות לחברים.

אלון נהרג בקיץ 2002 בתאונת דרכים בצומת רטניס.
משתתפת בצער משפחתו וחבריו
מעייו

# data[].attributes.headline
יעקב ( כושי 

# data[].attributes.body
יעקב ( כושי ) אבני

מגיש :אופיר נגר

בבית העלמין הצבאי בראשון לציון קבורים מעל 300 חללים אשר נפלו במהלך מלחמות .

אני בחרתי במנוח יעקב ( כושי ) אבני .

לכבוד :הורי המנוח יעקב  אבני .

שמי אופיר נגר קראתי את סיפור חייו של ילדכם הבנתי לפי התיאורים כי הוא היה ילד אהוב על כולם

חובב ספורט שחייה וים ,השתתף בפעיליות חברתיות ואפילו הציל אנשים שכמעט טבעו בים .

היות ותמיד אהב שמש וים כינו אותו כושי בגלל צבע עורו השחום .

לפי הסיפןרים יעקב היה ילד מסור למשפחה תמיד עזר לכם בגידול אחיו ואף עזר לפרנסת הבית .

כמו כן לפי הכתוב אני מבין כי בנכם היה ילד טוב עם לב זהב ותמיד הוא דאג להירתם לעזרה ולעזור לזולת .

ברצוני לאמר שאני משתתף בצערכם העמוק גאה בכם על החינוך שנתתם ליעקב מאחל לכם שלא תדעו עוד צער ושאלוהים ישמור עליכם.

סיפור חייו של ילדכם נגע לליבי .

# data[].attributes.headline
דה וגדלה בראשון לציון. יל

# data[].attributes.body
דה וגדלה בראשון לציון. ילדה חייכנית, חכמה ושמחה."
אבל  אפילו זה לא יכפה את הכאב והגעגוע שלכם אלה, ומה עוד אפשר לומר על ילדה חרוצה כל כך, וחייכנית כל כך, שרק רצתה לחיות, וגם כמו חלומותה, גם זה נילקך ממנה, בבת, אחת, אבל, תמיד צריך ליזכור, את הרגעים היפים, הזיכרונות, המתוקים, ואת חלומותיה הנעימים, שתמיד ישערו בליבכם, והיום כמו כל יום זכיתם ליפגוש ילדה, חיננית ושמחה, ויפת מרעה כברבור ועדין, זה לא מספיק במילים, איך לתאר את יופיה, מבתה, חיוחה וצחוקה המהדהד בין החדרים כמו זיכרון ישן, כמו שכתבו במילים: "כל מה שאני אכתוב לא יתאר מספיק כמה את מדהימה, חכמה, מוכשרת ויפה. כל מה שאני אכתוב לא יתאר את הכאב העצום שלנו, ולא יתאר את זה, שזה בלתי נתפס. אני מקווה שבחייך ידעת כמה את אהובה ומוערכת. אני מחפשת מילים ואין לי... פשוט תדעי תמיד שאני אוהבת אותך".
אני מקבה שתיזכרו, את כל הזיכרונות היפים, ושתיזכרו שבכל, לב ולב שלכם מיבפנים, היא הדיין שם, איתכם, כי גם אם היא לא נימצאת פו,  
למשפחתה של רב סרן גיל עוז
למשפחתה של רב סרן גיל עוז
גיל התגייס לקרבי על ידי זה שהתעקש להתגייס והפעלי קשרים רבים כדי להיות בקרבי וכדי לשמור על המדינה בעיני גיל היה גיבור מלחמה.גיל היה מצטיין קורס קצינים לאחר הקורס חזר לגדוד ומשם לגבול עזה. מפקדיו של גיל חזו לו עתיד מרהיב בצה"לובתאריך ה 25.8.2001 ואחד נפל גיל כגיבור לאחר שחדרו שני מחבלים למוצב מרגנית ותוך דקות הגיע גיל לאזור ביחד הם חבריו לצוות הוא פתח באש לעבר המחבלים תוך חתירה למגע איתם במטרה לפגוע בהם ולהציל את חבריו ליחידה ולצוות נפגע מהאש אחד המחבלים ואיתו נהרגו סמל ראשון ניר יעקב,החושב שניסה להצילו וסמל צחי גרבלי בן שלושים נפל גיל ונפל הוא כגיבור ולאחר מותו קיבל גיל מאלוף פיקוד ציון לשבח על מעשיו האצילים ועל גבורתו אבי הכיר את גיל הם היו חברים טובים ואבי תמיד מספר לי כמה גיל היה גיבור וכול פעם שהוא מדבר עליו אני מבין שאני רוצה להיות גיבור כמו גיל שנפטר לאחר שניסה להציל את חבריו
 נועם שגב
למשפחתו של סמל ראשון רועי ארדות
למשפחתו של סמל ראשון רועי ארדות
הבן שלכם הוא הכי טוב שהיה יכול להיות. גם חכם גם ספורטאי, גם מוכשר והכי טוב, שיש לו לב זהב 💛. הוא תמיד היה נחוש לעזור לכל אחד בין אם הוא חבר שלו ובין אם הוא לא. אגב חברים, תמיד היו לו חברים אבל לא פלא, מי לא ירצה להיות חבר שלו. 
הוא התנדב במד"א בתור פרמדיק והיה נחוש להציל חיים של אנשים שם במשך שעות ארוכות, אפילו בתקופת הבגרויות.
הוא התגייס לקרבי למרות דאגתכם אך רציתם מאושר ואישרתם זאת.
אבל, למרות שהציל את חייהם של המון אנשים במד"א בתור פרמדיק. איבד את חייו בתאונת אופנוע ליד הבית שלו. ברגע זה, כל הטוב הזה נעצר והתמלא בעצב שחודר עמוק יותר כל שנה ללבכם. 
הוא רצה לחזור למד"א אחרי השחרור. אך זה היה מאוחר מדי 
למשפחה של רב סמל בכיר אסתר ארביב
למשפחה של רב סמל בכיר אסתר ארביב 
קודם כל רציתי להגיד להורים: הבת שלכם פשוט אלופה! למרות שהיא גדלה במשפחה שלא נהוג בה להתגייס היא התגייסה לצה"ל , אפילו בהיותה רק בחיל התחזוקה לאחר מלחמת יום הכיפורים הייתה בפיקוד העורף, היא פשוט גיבורה! ולאחים ובמיוחד לאח ניסים שחלה במחלת הפוליו ואמו הייתה צריכה להביא לו המון יחס, הייתה לכם אחות מדהימה! ואפילו שאימה אולי הייתה צריכה להביא יותר יחס לאחים הקטנים (כי בכל זאת, משפחה בת שבעה ילדים) עדיין הצלחת בחיים, את כל החיים הקדשת רק לצבא, ואפילו כשגילו לך גידול סרטני המשכת!
לבעל מוטי ארביב, רציתי לשאול איך מצאת אישה כה מדהימה, עם לב זהב ועוד הכרתם במקום מולדתה, בצבא. ובאמת לימודי תואר לימדה, שירות מזון בצבא עשתה, ובפיקוד העורף, רק לה יש את הכוח!
ולשלושת הילדים חיים קרן ונתאנל רציתי להגיד, שאימא שלכם מלכה, פשוט מלכה! היא אחת הגיבורות שקראתי עליה, ובאמת אתם צריכים להתגאות באימא שלכם על מה שהיא עשתה!
ולאלה שקוראים את זה ושואלים איך היא נפטרה? לצערנו הרב הייתה צריכה לעבור שני ניתוחים גורליים בגלל הגידול הסרטני ובניתוח השני לצערנו נפטרה, ואיך היא קשורה לצבא? לא כל כך מפתיע אבל בזמן הזה התנדבה בצהל וכל חייה היו הצבא!
יהי זכרה ברוך!  
מדנה לינשיץ
למשפחתה של סולי מזרחי
למשפחתו של סולי מזרחי 

upload

link

search_web

camera

# data[].attributes.headline
לכבוד משפחת יעקב אלטמן 

# data[].attributes.subject
לכבוד משפחת יעקב אלטמן 

# data[].attributes.body
אני משתתף בצער
הרב שעובר על משפתכם, כל אובדן
הוא חשוב, היום אנו לומדים את המחיר שצריך לשלם כדי שיהיה לנו מדינה וחלק מהחשבון הוא גם בנכם
האהוב יעקוב אלטמן
יעקב היה רק בן 33 שנים
למעשה הוא מת אחרי מלחמת השחרור
יעקב נולד בשנת 1916 בברגסאס שבצפון-מזרח הונגריה
הוא שרד את מלחמת העולם הראשונה השנייה השואה וגם את מלחמת השחרור, אך זמן לא רב אחר כך הקבל את דרגת סרן נהפך לקצין ומת, הוא
מהאנשים שנולדו גיבורים
חייו כגיבורים
ומתו כגיבורים

מאת: אפרים פנחסוב

# data[].attributes.headline
זה נילקך ממנה, בבת, 

# data[].attributes.body
זה נילקך ממנה, בבת, אחת, אבל, תמיד צריך ליזכור, את הרגעים היפים, הזיכרונות, המתוקים, ואת חלומותיה הנעימים, שתמיד ישערו בליבכם, והיום כמו כל יום זכיתם ליפגוש ילדה, חיננית ושמחה, ויפת מרעה כברבור ועדין, זה לא מספיק במילים, איך לתאר את יופיה, מבתה, חיוחה וצחוקה המהדהד בין החדרים כמו זיכרון ישן, כמו שכתבו במילים: "כל מה שאני אכתוב לא יתאר מספיק כמה את מדהימה, חכמה, מוכשרת ויפה. כל מה שאני אכתוב לא יתאר את הכאב העצום שלנו, ולא יתאר את זה, שזה בלתי נתפס. אני מקווה שבחייך ידעת כמה את אהובה ומוערכת. אני מחפשת מילים ואין לי... פשוט תדעי תמיד שאני אוהבת אותך".
אני מקבה שתיזכרו, את כל הזיכרונות היפים, ושתיזכרו שבכל, לב ולב
למשפחתה של רב סרן גיל עוז
למשפחתה של רב סרן גיל עוז
גיל התגייס לקרבי על ידי זה שהתעקש להתגייס והפעלי קשרים רבים כדי להיות בקרבי וכדי לשמור על המדינה בעיני גיל היה גיבור מלחמה.גיל היה מצטיין קורס קצינים לאחר הקורס חזר לגדוד ומשם לגבול עזה. מפקדיו של גיל חזו לו עתיד מרהיב בצה"לובתאריך ה 25.8.2001 ואחד נפל גיל כגיבור לאחר שחדרו שני מחבלים למוצב מרגנית ותוך דקות הגיע גיל לאזור ביחד הם חבריו לצוות הוא פתח באש לעבר המחבלים תוך חתירה למגע איתם במטרה לפגוע בהם ולהציל את חבריו ליחידה ולצוות נפגע מהאש אחד המחבלים ואיתו נהרגו סמל ראשון ניר יעקב,החושב שניסה להצילו וסמל צחי גרבלי בן שלושים נפל גיל ונפל הוא כגיבור ולאחר מותו קיבל גיל מאלוף פיקוד ציון לשבח על מעשיו האצילים ועל גבורתו אבי הכיר את גיל הם היו חברים טובים ואבי תמיד מספר לי כמה גיל היה גיבור וכול פעם שהוא מדבר עליו אני מבין שאני רוצה להיות גיבור כמו גיל שנפטר לאחר שניסה להציל את חבריו
נועם שגב
למשפחתו של סמל ראשון רועי ארדות
למשפחתו של סמל ראשון רועי ארדות
הבן שלכם הוא הכי טוב שהיה יכול להיות. גם חכם גם ספורטאי, גם מוכשר והכי טוב, שיש לו לב זהב 💛. הוא תמיד היה נחוש לעזור לכל אחד בין אם הוא חבר שלו ובין אם הוא לא. אגב חברים, תמיד היו לו חברים אבל לא פלא, מי לא ירצה להיות חבר שלו.
הוא התנדב במד"א בתור פרמדיק והיה נחוש להציל חיים של אנשים שם במשך שעות ארוכות, אפילו בתקופת הבגרויות.
הוא התגייס לקרבי למרות דאגתכם אך רציתם מאושר ואישרתם זאת.
אבל, למרות שהציל את חייהם של המון אנשים במד"א בתור פרמדיק. איבד את חייו בתאונת אופנוע ליד הבית שלו. ברגע זה, כל הטוב הזה נעצר והתמלא בעצב שחודר עמוק יותר כל שנה ללבכם.
הוא רצה לחזור למד"א אחרי השחרור. אך זה היה מאוחר מדי
למשפחה של רב סמל בכיר אסתר ארביב
למשפחה של רב סמל בכיר אסתר ארביב
קודם כל רציתי להגיד להורים: הבת שלכם פשוט אלופה! למרות שהיא גדלה במשפחה שלא נהוג בה להתגייס היא התגייסה לצה"ל , אפילו בהיותה רק בחיל התחזוקה לאחר מלחמת יום הכיפורים הייתה בפיקוד העורף, היא פשוט גיבורה! ולאחים ובמיוחד לאח ניסים שחלה במחלת הפוליו ואמו הייתה צריכה להביא לו המון יחס, הייתה לכם אחות מדהימה! ואפילו שאימה אולי הייתה צריכה להביא יותר יחס לאחים הקטנים (כי בכל זאת, משפחה בת שבעה ילדים) עדיין הצלחת בחיים, את כל החיים הקדשת רק לצבא, ואפילו כשגילו לך גידול סרטני המשכת!
לבעל מוטי ארביב, רציתי לשאול איך מצאת אישה כה מדהימה, עם לב זהב ועוד הכרתם במקום מולדתה, בצבא. ובאמת לימודי תואר לימדה, שירות מזון בצבא עשתה, ובפיקוד העורף, רק לה יש את הכוח!
ולשלושת הילדים חיים קרן ונתאנל רציתי להגיד, שאימא שלכם מלכה, פשוט מלכה! היא אחת הגיבורות שקראתי עליה, ובאמת אתם צריכים להתגאות באימא שלכם על מה שהיא עשתה!
ולאלה שקוראים את זה ושואלים איך היא נפטרה? לצערנו הרב הייתה צריכה לעבור שני ניתוחים גורליים בגלל הגידול הסרטני ובניתוח השני לצערנו נפטרה, ואיך היא קשורה לצבא? לא כל כך מפתיע אבל בזמן הזה התנדבה בצהל וכל חייה היו הצבא!
יהי זכרה ברוך!
מדנה לינשיץ

# data[].attributes.headline
למשפחתו של מיכאל אברמוב ז״ל

# data[].attributes.subject
למשפחתו של מיכאל אברמוב ז״ל

# data[].attributes.body
לקרוא את כל מה שהוא עבר ואתם היה קשה במיוחד את עלייתכם,את מה שהוא היה צריך לעבור בתור ילד בן 13
הוא נשמע ילד למופת,ילד חרוץ ושקדן.
ילד שאהב את הארץ ובגיל צעיר הצטרף לגדנ״ע .
אני רוצה להגיד לכם שזה היה כבוד לקרוא על מיכאל ושאני משתתפת בצערכם
עומר יעקבי

# data[].attributes.headline
למשפחתה של רב סרן גיל עוז

# data[].attributes.subject
למשפחתה של רב סרן גיל עוז

# data[].attributes.body
גיל התגייס לקרבי על ידי זה שהתעקש להתגייס והפעלי קשרים רבים כדי להיות בקרבי וכדי לשמור על המדינה בעיני גיל היה גיבור מלחמה.גיל היה מצטיין קורס קצינים לאחר הקורס חזר לגדוד ומשם לגבול עזה. מפקדיו של גיל חזו לו עתיד מרהיב בצה"לובתאריך ה 25.8.2001 ואחד נפל גיל כגיבור לאחר שחדרו שני מחבלים למוצב מרגנית ותוך דקות הגיע גיל לאזור ביחד הם חבריו לצוות הוא פתח באש לעבר המחבלים תוך חתירה למגע איתם במטרה לפגוע בהם ולהציל את חבריו ליחידה ולצוות נפגע מהאש אחד המחבלים ואיתו נהרגו סמל ראשון ניר יעקב,החושב שניסה להצילו וסמל צחי גרבלי בן שלושים נפל גיל ונפל הוא כגיבור ולאחר מותו קיבל גיל מאלוף פיקוד ציון לשבח על מעשיו האצילים ועל גבורתו אבי הכיר את גיל הם היו חברים טובים ואבי תמיד מספר לי כמה גיל היה גיבור וכול פעם שהוא מדבר עליו אני מבין שאני רוצה להיות גיבור כמו גיל שנפטר לאחר שניסה להציל את חבריו
נועם שגב

# data[].attributes.headline
למשפחה של רב סמל בכיר אסתר ארביב 

# data[].attributes.subject
למשפחה של רב סמל בכיר אסתר ארביב 

# data[].attributes.body
קודם כל רציתי להגיד להורים: הבת שלכם פשוט אלופה! למרות שהיא גדלה במשפחה שלא נהוג בה להתגייס היא התגייסה לצה"ל , אפילו בהיותה רק בחיל התחזוקה לאחר מלחמת יום הכיפורים הייתה בפיקוד העורף, היא פשוט גיבורה! ולאחים ובמיוחד לאח ניסים שחלה במחלת הפוליו ואמו הייתה צריכה להביא לו המון יחס, הייתה לכם אחות מדהימה! ואפילו שאימה אולי הייתה צריכה להביא יותר יחס לאחים הקטנים (כי בכל זאת, משפחה בת שבעה ילדים) עדיין הצלחת בחיים, את כל החיים הקדשת רק לצבא, ואפילו כשגילו לך גידול סרטני המשכת!
לבעל מוטי ארביב, רציתי לשאול איך מצאת אישה כה מדהימה, עם לב זהב ועוד הכרתם במקום מולדתה, בצבא. ובאמת לימודי תואר לימדה, שירות מזון בצבא עשתה, ובפיקוד העורף, רק לה יש את הכוח!
ולשלושת הילדים חיים קרן ונתאנל רציתי להגיד, שאימא שלכם מלכה, פשוט מלכה! היא אחת הגיבורות שקראתי עליה, ובאמת אתם צריכים להתגאות באימא שלכם על מה שהיא עשתה!
ולאלה שקוראים את זה ושואלים איך היא נפטרה? לצערנו הרב הייתה צריכה לעבור שני ניתוחים גורליים בגלל הגידול הסרטני ובניתוח השני לצערנו נפטרה, ואיך היא קשורה לצבא? לא כל כך מפתיע אבל בזמן הזה התנדבה בצהל וכל חייה היו הצבא!
יהי זכרה ברוך!
מדנה לינשיץ

# data[].attributes.headline
למשפחתה של לוטם קורדובר היקרה:

# data[].attributes.subject
למשפחתה של לוטם קורדובר היקרה:

# data[].attributes.body
שלום, שמי הוא לוטם מראשון לציון.
כמו ביתכם, גם אני אוהבת חיות מחמד. כשקראתי עליה, גילתי שלוטם היתה ילדה אמיצה, עם חלומות גדולים, ותעוזה.  מסופר שהייתה ילדה חיננית, יפה, מצחיקה, חרוצה ושאהבה חיות מחמד.  עוד מסופר שהייתה לה אהבה גדולה למד"א, ושטיפלה והצילה עשרות אנשים אבל לא הצליחו להציל אותה. אני יודעת, שהיא אוליי איננה בצורה פיזית, אבל היא תמיד תישאר איתכם, אם זה בתמונות, בזיכרונות ובחלומות.  בתוך הכירות מהדהד אותו קול נעים של צחוק  של אותה הילדה שרק רצתה ליחיות כמו כולם, ולחלום כמו כולם, אבל, היא לא הייתה כמו כולם. היה לה משהו אחר, שאפילו אני, לא יודעת להסביר, שקרתי אלה באתר להנצחה.
ואתם, שהכרתם אותה אישית, כתבתם: "כל מה שאני אכתוב לא יתאר מספיק כמה את מדהימה, חכמה, מוכשרת ויפה. כל מה שאני אכתוב לא יתאר את הכאב העצום שלנו, ולא יתאר את זה, שזה בלתי נתפס. אני מקווה שבחייך ידעת כמה את אהובה ומוערכת. אני מחפשת מילים ואין לי..."

# data[].attributes.headline
למשפחתו של סמל ראשון רועי ארדות | יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.subject
למשפחתו של סמל ראשון רועי ארדות | יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.body
הבן שלכם הוא הכי טוב שהיה יכול להיות. גם חכם גם ספורטאי, גם מוכשר והכי טוב, שיש לו לב זהב 💛. הוא תמיד היה נחוש לעזור לכל אחד בין אם הוא חבר שלו ובין אם הוא לא. אגב חברים, תמיד היו לו חברים אבל לא פלא, מי לא ירצה להיות חבר שלו.
הוא התנדב במד"א בתור פרמדיק והיה נחוש להציל חיים של אנשים שם במשך שעות ארוכות, אפילו בתקופת הבגרויות.
הוא התגייס לקרבי למרות דאגתכם אך רציתם אותו מאושר ואישרתם זאת.
אבל, למרות שהציל את חייהם של המון אנשים במד"א בתור פרמדיק. איבד את חייו בתאונת אופנוע ליד הבית שלו. ברגע זה, כל הטוב הזה נעצר והעפיל עליו עצב שחודר עמוק יותר כל שנה ללבכם.
הוא רצה לחזור למד"א אחרי השחרור. אך זה היה מאוחר מדי.
והנה הגיע היום כמו כל פעם בשנה, שבו גם אני מתחבר אל המשפחות השכולות באבל שלהם שלא נח לרגע כל ימות השנה.
ואני רוצה שתזכרו, שהוא מאושר למעלה ושומר עליכם כל הזמן.
ושיהיה לכם גם יום עצמאות שמח מעבר לכל.
באהבה, רועי שחר (איזה קטע, יש לנו את אותו שם)

# data[].attributes.headline
מכתב למשפחתו של יוחאי(גוחא)קלנגל ז״ל

# data[].attributes.subject
מכתב למשפחתו של יוחאי(גוחא)קלנגל ז״ל

# data[].attributes.body
בסוף שנת 2014 אחותי הגדולה שובצה בגדוד צבר כמדריכת כושר קרבי.
ב28 לינואר 2015 הוקפצו חיילי הגדוד לגזרת הר דוב וערכו סיור על מנת להכיר את הגזרה.
הם נסעו בשיירה ובה מפקד הגדוד הוביל,סגן מפקד הגדוד אחריו ויוחאי ושאר מפקדי הפלוגות אחריהם.
לפתע נורה טיל נ״ט על עבר שיירת כלי הרכב הגדודית,הטיל פגע ברכבו של יוחאי והוא נהרג במקום.בן 25 היה בנופלו.
איתו נפל סמל ראשון דור חיים ניני ז״ל.
הייתי רוצה לפנות לביתו הגדולה של יוחאי,אלינור,שחגגה יום הולדת שנה יום לפני שהוא נהרג ולשאול אותה איך זה לגדול מסיפורים על אבא?איך זה להרגיש שיש לך אבא גיבור שהקריב את חייו למען כולנו?ואיך זה לטפל באחותך הקטנה ליאב שהייתה בבטן כשאבא נהרג?
בערב יום הזיכרון הזה ישבנו כל המשפחה מול מסך הטלויזיה והקשבנו להוריו,לאחיו ולחבריו לנשק שסיפרו את סיפורו של יוחאי
הסיפור הבולט ביותר היה הנתינה בסתר שעשה יוחאי,הוא היה מגיע לביתם של משפחות החיילים שלו ומסתכל מה חסר להם.
אחיו, אמיר קלנגל,סיפר שגוחא ביקר אצל אחת המשפחות וראה שחסר לה מכונת כביסה.
הוא ביקש שימתינו מספר שעות והוא נסע לקנות להם מכונת כביסה חדשה.
עוד סיפור שמבליט את נתינתו הגדולה היה נתינת כרטיסו האשראי האישי של גוחא לחיילים שהרגיש שחסר להם אוכל בבית  וביקש שיסעו לסופר על מנת למלא את המקרר של משפחתם ויחזרו חזרה לבסיס.
כזה היה יוחאי.לוקח אחריות על מעשיים של אחרים והיה אומר לחייליו שעם יעשו טעות מבצעית,הוא יכפה עליהם,אבל אם יעשו טעות מוסרית לא רק שהוא לא יכפה עליהם הוא גם ינזוף ויעניש אותם.
לאחר נפילתו הקימה משפחתו את עמותת ״עוף קדימה״ לזכרו.העמותה תורמת לחיילים נזקקים כל מה שהם רק צריכים לדוגמה מקרר,מכונת כביסה,מזון וטלויזיה.
בכל שנה ביום נפילתו של יוחאי העמותה קוראת לכל מי שרק יכול לקנות במבה וקולה כסמל לנתינתו הגדולה של יוחאי ולתת זאת לכל חייל שרואים ברחוב בחיוך.
זיו שילון,חברו של יוחאי כתב מספר מילים אותן חלם להלחין לשיר.
כעבור תקופה פנה לזמר וליוצר יאיר לוי וביקש להלחין את המילים שכתב לזכר חברו הטוב שנהרג.
יחד עם השיר ״עוף קדימה״ נכתבו עוד שני שירים לזיכרו-״מתכת חלודה״ שנכתב על ידי בן דודו של יוחאי, ניר קלנגל ״ומזמור לירושלים״ שנכתב עלי ידי עמי נגר.

נכתב על ידי עמית אבן

# data[].attributes.headline
למשפחתה של עדי אגמון

# data[].attributes.subject
למשפחתה של עדי אגמון

# data[].attributes.body
כל בן או בת שנפטרום מרגישים את הצער , הכאב ובכי שיש בפנים אני מבינה את הקושי שיש בכם במיוחד כיום באיך שאנחנו נמצאים עכשיו , לפי הקטע ביתכם נראת בת למופת בת שאכפת לה מהאחר , חשוב לה לעזור ושהלימודים הם היו לה חשובים ובאותו רגע שהייתה לה מטרה היא הייתה ממוקדת בה ולא הורידה מבט, מקווה שריגשתי תודה רבנ על הקשבותכם🙏
ממני נועה קויירו

# data[].attributes.headline
למשפחה של סגן משנה ד

# data[].attributes.body
למשפחה של סגן משנה דרור בר-און
למשפחה של סגן משנה דרור בר-און
אני משתתף בצערכם. אני רוצה לשלוח לכם חיבוק עצום מרחוק ומעריך מאוד את הקרבתו של דרור.
כל אובדן הוא קשה, אובדן של בן הוא קשה עוד יותר.
הננו (אני ומשפחתי) גרים ליד בית הקברות, אני אנסה למצוא את הקבר של דרור ולהניח פרח.
הוא היה אוהב טבע ושירה ואולי סיפורת כמוני.
ואני מגדיר את עצמי רגיש ובעל מצפון.
אני מעריך מאוד את הנחישות שלו בגיוס לצבא, וגם בקרבות עצמם.
הוא דוגמא בשבילי לאדם מסור, חבר למופת ואהוב על כולם.
לדעתי היה אמיץ כי יצא לחזית סיני במלחמת יום-הכיפורים.
המלחמה הכי עקובה מדם בין מלחמות ישראל והיא הייתה כזו כי היו  אז שאננים.
לדעתי דבר כמו זה מציין גיבור: לאחר שכל הטנקים ביחידתו נפגעו, הובילו הוא וחברו את אנשי צוותו והעבירום בחזרה לתחום כוחותינו דרך קווי-האויב.
ואז פתאום החליטו להחזירו לשטח להילחם  כי ראו את גבורתו.
ואז הטנק שלו נהרס (שוב) וכדי להמשיך ליצור גאווה למולדת שכבר הייתה גדולה החליט:  להצטרף לטנק אחר כאיש-צוות חמישי.
הוא המשיך בלחימה בקרב לכיבוש מזרעאת בית-ג'אן וכאשר גם הטנק השני נפגע, נחלץ דרור לכבוש את האש שפרצה בו.
ואחר כך שמיהר לטנק אחר שבער גם הוא, כדי לסייע בחילוץ אנשי צוותו, נפגע דרור בהתפוצצות ונהרג.
8 האנדרטאות לזכרו מגיעות לו.
נולד כגיבור
חיי כגיבור
ומת כגיבור.
מאת עומר ברוך,
בית ספר רעות,
ראשון לציון.
למשפחתו של מיכאל אברמוב ז״ל
למשפחתו של מיכאל אברמוב ז״ל
לקרוא את כל מה שהוא עבר ואתם היה קשה במיוחד את עלייתכם,את מה שהוא היה צריך לעבור בתור ילד בן 13
הוא נשמע ילד למופת,ילד חרוץ ושקדן.
ילד שאהב את הארץ ובגיל צעיר הצטרף לגדנ״ע .
אני רוצה להגיד לכם שזה היה כבוד לקרוא על מיכאל ושאני משתתפת בצערכם
עומר יעקבי

למשפחתה של סולי מזרחי
למשפחתה של סולי מזרחי
למשפחתה של לוטם קורדובר
למשפחתה של לוטם קורדובר
כך כתבו במילים:"לוטם, שהוריה בחרו את שמה על שם פרח הלוטם, נולדה וגדלה בראשון לציון. ילדה חייכנית, חכמה ושמחה."
אבל  אפילו זה לא יכפה את הכאב והגעגוע שלכם אלה, ומה עוד אפשר לומר על ילדה חרוצה כל כך, וחייכנית כל כך, שרק רצתה לחיות, וגם כמו חלומותה, גם זה נילקך ממנה, בבת, אחת, אבל, תמיד צריך ליזכור, את הרגעים היפים, הזיכרונות, המתוקים, ואת חלומותיה הנעימים, שתמיד ישערו בליבכם, והיום כמו כל יום זכיתם ליפגוש ילדה, חיננית ושמחה, ויפת מרעה כברבור ועדין, זה לא מספיק במילים, איך לתאר את יופיה, מבתה, חיוחה וצחוקה המהדהד בין החדרים כמו זיכרון ישן, כמו שכתבו במילים: "כל מה שאני אכתוב לא יתאר מספיק כמה את מדהימה, חכמה, מוכשרת ויפה. כל מה שאני אכתוב לא יתאר את הכאב העצום שלנו, ולא יתאר את זה, שזה בלתי נתפס. אני מקווה שבחייך ידעת כמה את אהובה ומוערכת. אני מחפשת מילים ואין לי... פשוט תדעי תמיד שאני אוהבת אותך".
אני מקבה שתיזכרו, את כל הזיכרונות היפים, ושתיזכרו שבכל, לב ולב
למשפחתה של רב סרן גיל עוז
למשפחתה של רב סרן גיל עוז
גיל התגייס לקרבי על ידי זה שהתעקש להתגייס והפעלי קשרים רבים כדי להיות בקרבי וכדי לשמור על המדינה בעיני גיל היה גיבור מלחמה.גיל היה מצטיין קורס קצינים לאחר הקורס חזר לגדוד ומשם לגבול עזה. מפקדיו של גיל חזו לו עתיד מרהיב בצה"לובתאריך ה 25.8.2001 ואחד נפל גיל כגיבור לאחר שחדרו שני מחבלים למוצב מרגנית ותוך דקות הגיע גיל לאזור ביחד הם חבריו לצוות הוא פתח באש לעבר המחבלים תוך חתירה למגע איתם במטרה לפגוע בהם ולהציל את חבריו ליחידה ולצוות נפגע מהאש אחד המחבלים ואיתו נהרגו סמל ראשון ניר יעקב,החושב שניסה להצילו וסמל צחי גרבלי בן שלושים נפל גיל ונפל הוא כגיבור ולאחר מותו קיבל גיל מאלוף פיקוד ציון לשבח על מעשיו האצילים ועל גבורתו אבי הכיר את גיל הם היו חברים טובים ואבי תמיד מספר לי כמה גיל היה גיבור וכול פעם שהוא מדבר עליו אני מבין שאני רוצה להיות גיבור כמו גיל שנפטר לאחר שניסה להציל את חבריו
נועם שגב
למשפחתו של סמל ראשון רועי ארדות
למשפחתו של סמל ראשון רועי ארדות
הבן שלכם הוא הכי טוב שהיה יכול להיות. גם חכם גם ספורטאי, גם מוכשר והכי טוב, שיש לו לב זהב 💛. הוא תמיד היה נחוש לעזור לכל אחד בין אם הוא חבר שלו ובין אם הוא לא. אגב חברים, תמיד היו לו חברים אבל לא פלא, מי לא ירצה להיות חבר שלו.
הוא התנדב במד"א בתור פרמדיק והיה נחוש להציל חיים של אנשים שם במשך שעות ארוכות, אפילו בתקופת הבגרויות.
הוא התגייס לקרבי למרות דאגתכם אך רציתם מאושר ואישרתם זאת.
אבל, למרות שהציל את חייהם של המון אנשים במד"א בתור פרמדיק. איבד את חייו בתאונת אופנוע ליד הבית שלו. ברגע זה, כל הטוב הזה נעצר והתמלא בעצב שחודר עמוק יותר כל שנה ללבכם.
הוא רצה לחזור למד"א אחרי השחרור. אך זה היה מאוחר מדי
למשפחה של רב סמל בכיר אסתר ארביב
למשפחה של רב סמל בכיר אסתר ארביב
קודם כל רציתי להגיד להורים: הבת שלכם פשוט אלופה! למרות שהיא גדלה במשפחה שלא נהוג בה להתגייס היא התגייסה לצה"ל , אפילו בהיותה רק בחיל התחזוקה לאחר מלחמת יום הכיפורים הייתה בפיקוד העורף, היא פשוט גיבורה! ולאחים ובמיוחד לאח ניסים שחלה במחלת הפוליו ואמו הייתה צריכה להביא לו המון יחס, הייתה לכם אחות מדהימה! ואפילו שאימה אולי הייתה צריכה להביא יותר יחס לאחים הקטנים (כי בכל זאת, משפחה בת שבעה ילדים) עדיין הצלחת בחיים, את כל החיים הקדשת רק לצבא, ואפילו כשגילו לך גידול סרטני המשכת!
לבעל מוטי ארביב, רציתי לשאול איך מצאת אישה כה מדהימה, עם לב זהב ועוד הכרתם במקום מולדתה, בצבא. ובאמת לימודי תואר לימדה, שירות מזון בצבא עשתה, ובפיקוד העורף, רק לה יש את הכוח!
ולשלושת הילדים חיים קרן ונתאנל רציתי להגיד, שאימא שלכם מלכה, פשוט מלכה! היא אחת הגיבורות שקראתי עליה, ובאמת אתם צריכים להתגאות באימא שלכם על מה שהיא עשתה!
ולאלה שקוראים את זה ושואלים איך היא נפטרה? לצערנו הרב הייתה צריכה לעבור שני ניתוחים גורליים בגלל הגידול הסרטני ובניתוח השני לצערנו נפטרה, ואיך היא קשורה לצבא? לא כל כך מפתיע אבל בזמן הזה התנדבה בצהל וכל חייה היו הצבא!
יהי זכרה ברוך!
מדנה לינשיץ

# data[].attributes.headline
לזכרו של סמל סולי מזרחי 

# data[].attributes.subject
לזכרו של סמל סולי מזרחי 

# data[].attributes.body
סולי נולד ב8 באפריל 1976 ברמת גן  ליצחק ורות מזרחי. אח למירית ודניאל (נולדה לאחר שנהרג).למד בבית הספר "נטעים"ברמת גן והצטיין בלימודו. היה ספורטאי מעולה וזכה באותה עת למדליות רבות על הישגיו בתחרות בין בתי הספר. את לימודיו התיכוניים המשיך בהצלחה רבה ב"אורט סינגלובסקי" במגמת ניהול ותעשייה. בשנת הלימודים האחרונה עבר לבית ספר חדש
סולי היה אהוב על מוריו וחבריו לספסל הלימודים. יפה תואר היה ,קר רוח,בעל מחשבה צלולה  וחוש הומור מפותח.
אהב מוזיקה ,מחשבים,טיולים,חברים ובייחוד  אהב לאהוב את משפחתו את חבריו, וחבורתו חני. בזכות תכונות אלו התחבב על כל הסובבים אותו  ובוודאי על בני משפחתו.
עם גיוסו לצה"ל הגשים סולי את חלומו לשרת בצנחנים.
חלום זה נקטע באיבו. נגדעו חייו הצעירים של בחור נערץ ואהוב,של עלם חמודת בעל חלומות ותכניות למכביר. נותרו רק הזיכרונות הנעימים. נותר הכאב.
אבי שלמד  עם סולי בבית הספר וכל חבריו ינצרו לנצח את זיכרו.

בן 19 היה במותו
מרועי כהן

# data[].attributes.headline
אפרת דודבן חנה ו

# data[].attributes.body
אפרת דוד
בן חנה ומכלוף. נולד בשנת 1949 במרוקו
משפחתו עלתה לארץ וגרה תקופה מסוימת במעברה ובטרם
התיישבה בראשון לציון.
את הלימודיו הראשונות למד ביסודי והמשיך את לימודיו בפנימייה צבאית.
בתחילת ספטמבר 1968 גויס לצה"ל ושובץ כטכנאי בחיל האוויר
והוא זכה בשבחי מפקדיו.
בתקופה זו נשא לאישה כרמלה ונולדו לו שני בנים קרא להם
ירון ושחר.
ביום כ"ד בטבת תשמ"ח (14.1.1988) נפל דודי בעת שירותו
הוא נפטר לאחר מחלה קשה והובא למנוחות בבית העלמין
הצבאי בראשון לציון.
אני רוצה לומר למשפחה שלו שיהיו חזקים הוא שומר עליכם מלמעלה🙏🏻
ממני הילה קויירו