# data[].attributes.headline
תקופת השנים שבין 190

# data[].attributes.body
תקופת השנים שבין 1903-1914, שבה עלו לארץ ישראל כ-35 אלף יהודים, רובם מרוסיה ומפולין.
עולים אלה היו מיעוט מבין יהודי מזרח אירופה שהיגרו מארצותיהם בתקופה זו. בין העולים בלטו צעירים וצעירות רווקים שגילם היה פחות מ-25 שנה, ורובם עלו כיחידים ללא משפחותיהם. היו ביניהם גם בני המעמד הבינוני שהתיישבו ביישוב היהודי העירוני ובעיקר ביפו, אך את הצביון של העלייה קבעו העולים שפנו לחקלאות.
אנשי עלייה זו הטביעו את חותמם על היישוב במלחמות שניהלו למען עבודה עברית, שמירה עברית, הקימו את ארגון ההגנה "השומר", הקימו צורות התיישבות חדשות הקבוצה וחוות הכשרה. בתקופה זו הוקמה גם העיר העברית הראשונה – תל אביב.
בתקופת העלייה השנייה עלו לארץ ישראל יהודים מתימן – חלק מהם עלו ביוזמתם, ואחרים נענו לקריאתו של שמואל יבנאלי שנשלח לתימן מארץ ישראל.

# data[].attributes.body
כ-150 נפש מיהדות תימן עלו לארץ ישראל בשנים 1882-1881. עלייה זו נקראה עליית אעלה בתמר, וקדמה בכמה חודשים לעליית ביל"ו. ליהודי תימן היה חלק חשוב בבניין הארץ. עד שנת 1914 חיו 5,000 מבני תימן בארץ ישראל, כ-8% מכלל יהודי תימן ביחס לשאר הגלויות, יהדות תימן עלתה בקצב המהיר ביותר בארץ. החל מהעלייה הראשונה הצטרף חלק מבני העדה להתיישבות, ומאוחר יותר גם לארגוני. המחתרות. התייר והחוקר הנוצרי לורנס אוליפאנט שתיעד את החיים בארץ ישראל בין השנים 188-1887 תב עליהם כך: "באחד הימים אחרי הצהריים פגשתי כמה מהם ליד הכותל המערבי והתרשמתי ביותר מהבעת פניהם העדינה והרכה הם מפורסמים כבקיאים בלימודי הדת שלהם וכאדוקים מבלי להיות צבועים, דבר שהוא למעלה ממה שאפשר לאמר על יהודי ארץ ישראל בכללם".

# data[].attributes.headline
מבצע משה (21 בנובמבר 1984 – 5 בינואר 1985) היה מבצע אמריקאי-סודאני-ישראלי במסגרת מבצע אחים להאצת פינוים והעלתם לישראל של קהילת יהודי אתיופיה, "ביתא ישראל", ממחנות הפליטים בסודאן לבלגיה ומשם לישראל על גבי טיסות אזרחיות של חברת התעופה TEA

# data[].attributes.subject
מבצע משה (21 בנובמבר 1984 – 5 בינואר 1985) היה מבצע אמריקאי-סודאני-ישראלי במסגרת מבצע אחים להאצת פינוים והעלתם לישראל של קהילת יהודי אתיופיה, "ביתא ישראל", ממחנות הפליטים בסודאן לבלגיה ומשם לישראל על גבי טיסות אזרחיות של חברת התעופה TEA

# data[].attributes.headline
עליית יהודי ברית המועצות

# data[].attributes.subject
עליית יהודי ברית המועצות

# data[].attributes.body
בין השנים 1965-1971 עלו מברה"מ למדינת ישראל כ-24,000 עולים.במהלך שנות השבעים עזבו את ברה"מ כרבע מיליון יהודים ,ורק 160,000 מתוכם עלו לישראל ,היתר הירגו למדינת המערב ובעיקר לארה"ב יהודים רוסים בכלל,שביקשו לעזוב את ברה"מ נתקלו בהליכים ביורוקרטיים שמטרתם הייתה לצמצם עד כמה שניתן את עזיבתם של אזרחים את ברה"מ הקומוניסטית .במהלך שנות השישים ,יהודים שביקשו לעזוב עשו זאת במסגרת של איחוד משפחות.

# data[].attributes.body
תקופת השנים 1881-1904, שבה עלו לארץ ישראל כ-25 אלף יהודים, בעיקר מרוסיה ומרומניה. גם לפני עלייה זו עלו יהודים לארץ ישראל, אבל עלייה זאת נקראת "עלייה ראשונה" כי לראשונה הגיעו עולים ממניעים לאומיים.

העלייה הראשונה הגיעה לארץ בשני גלים: הראשון הגיע בעקבות הפרעות ברוסיה ב-1881-1882, והשני בשנים 1890-1891 בעקבות גזירות חדשות נגד היהודים ברוסיה, ובעיקר בגלל גירוש היהודים ממוסקבה. רוב העולים היו אנשים דתיים ובעלי משפחות, בני המעמד הבינוני. ביניהם היו גם שליחי חיבת ציון שבאו לבדוק את אפשרויות ההתיישבות בארץ עבור חבריהם, וגם חברי אגודת ביל"ו. בתקופת העלייה הראשונה הוקמו בארץ 23 מושבות, ממטולה בצפון ועד גדרה בדרום. צורת ההתיישבות החקלאית האופיינית לעליה הראשונה היא המושבה – יישוב חקלאי המבוסס על משקים חקלאיים פרטיים של האיכרים ועל עבודת פועלים. רוב העולים בעלייה הראשונה פנו לערים, ורק כרבע מהם – להתיישבות חקלאית.
בין יישובי העלייה הראשונה: ראשון לציון, זכרון יעקב, יסוד המעלה. כמו כן חוּדשה ההתיישבות בפתח תקווה ובראש פינה.