# data[].attributes.body
El segle 15 es considerat el Segle d’Or de la literatura catalana, es a dir el segle de màxima esplendor. Hi destaquen els autors: Jordi de Sant Jordi i Ausiàs March.

També va ser un segle de revoltes, guerres i epidèmies. Barcelona va deixar de ser la capital econòmica i cultural de la corona catalanoaragonesa i la cort es va traslladar a València.

En 1410 mor el rei Martí l’Humà sense descendència i es decideix en el compromís de Casp de 1412 que entri a la corona el primer rei d’una dinastia castellana, Ferran I, dels Trastamara.

Durant els segles 16, 17 la producció literària en català es ressenti tant en la qualitat com en la quantitat de les obres.

Amb la intervenció de la impremta, a les acaballes del segle 15, comença el període històric de l’Edat Moderna, que engloba els segles 16, I XVII.

# data[].attributes.body
Vida

Va néixer a finals del s.XIV a València i es creu que va morir el 1424, quan rondava els 30 anys. Com a cavaller del rei Alfons el Magnànim va participar en diverses campanyes militars, amb altres escriptors de l'època, per conquerir les illes de Còrsega i Sardenya. En una d'aquestes va ser empresonat per Francesco Sforza a Nàpols, i alliberat poc després.

Obra

Tot i que va morir jove, i només se'n conserven 18 poemes, és considerat el poeta més important de la literatura catalana anterior a Ausiàs March. Les seves poesies destaquen pel to sincer de què estan impregnades, cosa que el distancia dels poetes contemporanis. Amb aquesta sinceritat plasma situacions o sentiments viscuts per ell mateix, com és el cas de Presoner, escrit arran del seu empresonament a Nàpols. Hi manifesta la profunda tristesa i solitud que sent i demana al seu senyor, el rei Alfons el Magnànim, que l'alliberi. També cal destacar, els estramps, versos decasíl·labs sense rima en els quals canta la bellesa de la dona estimada.

# data[].attributes.body
Vida: Va néixer a Gandia l’any 1397 i va morir a Valencia el 1459.Va ser falconer reial, cavaller i noble.Com molts escriptors de l’època, va participar en campanyes militars del rei Alfons.En 1425 es retira de la vida militar i es dedica a escriure les poesies que l’havien de convertir en un dels poetes més importants d’Europa.

Obra:

Esta formada per 128 poemes, que es poden classificar en cinc grups en funció de la temàtica que tracten.

Els Cants d’amor son els mes nombrosos, i es on es manifesta l’amor concebut com a idea i com a passió. La identitat de la dama a qui canta el poeta esta amagada sota un
senyal-pseudònim.

Cants de mort: es mostra, per una banda, el dolor per la pèrdua de la persona estimada i per l’altra la mort com a solució.

Cants morals: reflexiona sobre diferents sentiments que es donen en l'ésser humà des d’una perspectiva filosòfica.

Cant espiritual: es una llarga oració en que el poeta s’adreça a Deu en segona persona per demanar-li tindre més fe.

Poesies de circumstancies: són un conjunt d’11 poemes de temàtica diversa.

# data[].attributes.body
Curial e Güelfa (1435-1462) és una novel·la cavalleresca d'autor desconegut que narra la història d'un jove de procedència humil-Curial- que, gràcies a la protecció d'una dama jove i vídua que se n'enamora -Güelfa-, esdevé un dels millors cavallers del món.

# data[].attributes.body
Va néixer a Gandia entre els anys 1413 i 1415 i va morir a València l'any 1468. És autor de la novel·la cavalleresca més important de les lletres catalanes: Tirant lo Blanc. Va participar en campanyes militars del rei Alfons el Magnànim a Itàlia.
Obra:
Narra les aventures del jove Tirant que, després de participar en un torneig a Anglaterra i ser nomenat cavaller, lluita contra els turcs a Sicília, l'illa de Rodes, Constantinoble i el nord d'Àfrica. Quant Tirant aconsegueix triomfar en els dos aspectes principals de la seva vida, agafa una malaltia que el porta a la mort, en el seu llit.

# data[].attributes.headline
La literatura culta en els segles XVI i XVII

# data[].attributes.subject
La literatura culta en els segles XVI i XVII

# data[].attributes.body
La literatura culta dels segles XVI i XVII La literatura culta dels segles XVI i XVIl va seguir els corrents estètics de l'època: Renaixement i Barroc.
1. El Renaixement abraça el període que va des del darrer terç del segle XV fins a l'inici de la segona meitat del XVI. Aquest moviment estètic es caracteritza per la valoració de la persona per sobre de tot i pel redescobriment de la cultura clàssica.
2. El Barroc és el moviment del segle XVII. Les actituds, els temes i l'estil dels autors barrocs són una reacció davant el desengany polític, religiós i moral. Temes com la brevetat de la vida, l'obsessió pel pas del temps i la lluita constant contra un ordre que desapareix són tractats amb un estil artificiós i exagerat.
Pere Serafí:
Poeta i pintor, se'n desconeix la data de naixement, i se sap que va morir pels volts del 1566. La seva poesia presenta punts de contacte amb els trobadors i amb Ausiàs March.
Francesc Vicent Garcia:
Conegut amb el nom de Rector de Vallfogona, va néixer a Tortosa entre els anys 1579 i 1582, i va morir a Vallfogona de Riucorb el 2 de novembre de 1623, Presenta una obra poètica molt variada que no va ser impresa fins a l'any 1703 amb el títol de L'harmonia del Parnàs

# data[].attributes.headline
La literatura popular en els segles XVI i XVII

# data[].attributes.subject
La literatura popular en els segles XVI i XVII

# data[].attributes.body
Conservem una abundant producció literària de caràcter popular que pertany a aquests segles. Les classes populars no coneixien el castellà ni sabien llegir i escriure, s'aprenien de memòria les lletres de les cançons o de les rondalles i les transmetien oralment de generació en generació. És una producció que es manifesta a través d'una gran varietat de gèneres poètics:
1. Els goigs són cants dedicats a sants o a verges venerats a les parròquies. Ens han arribat impresos.
2. Les nadales són també cançons religioses, d'origen medieval, que tracten temes relacionats amb el naixement de Jesucrist.
3. Les cançons de pandero reben aquest nom perquè el cant era acompanyat de la percussió d'un pandero.
4. Les corrandes tracten temes amorosos, del treball, de bressol, etc. Adopten l'estructura de quatre versos de set síl·labes.
5. Els romanços van ser el gènere més conreat. Cal destacar els que es dediquen a bandolers.
El teatre medieval s'escrivia en el seu origen en llengua llatina, però es va anar substituint progressivament pel català. Va néixer a l'interior de les esglésies, però lentament es va traslladar a les places públiques, on es va convertir en tot un esdeveniment social. Era comuna espècie de teatre lligat als cicles religiosos (Nadal, Pasqua, etc.).