# data[].attributes.headline
ביום חמישי - מפגש עם הסופרת אתי אלבוים 

# data[].attributes.subject
ביום חמישי - מפגש עם הסופרת אתי אלבוים 

# data[].attributes.attachment_link.description
נולדה בשנת 1963, נשואה לשלומי אלבוים ואם לשישה ילדים. למדה ב אוניברסיטת בר-אילן ל תואר ראשון ב גאוגרפיה ולימודי ארץ ישראל. סיימה לימודי תואר שני ב אוניברסיטת אריאל במחלקה למורשת ישראל, באשכול ספרות עברית. עבודת ה תזה שלה עסקה בדרכי התמודדות של גיבורים ספרותיים עם זיכרון ה שואה.

# data[].attributes.headline
שבוע העברית 

# data[].attributes.subject
שבוע העברית 

# data[].attributes.body
העתיקו את הניבים והביטויים למחברת מילים חדשות

# data[].attributes.headline
חלוקה בקפסולה 1

יובל ו
ל

# data[].attributes.body
חלוקה בקפסולה 1

יובל ו
ליאור

ניקול
נמרוד

בן
דניס סיץ

דפנה 
איריס

סיון
נטלי

רומי
דניאל

דניס ו
יואל

# data[].attributes.headline
חלוקה לקבוצות למשימה בעברית

# data[].attributes.subject
חלוקה לקבוצות למשימה בעברית

# data[].attributes.body
חלוקה בקפסולה 1

יובל ו
ליאור

ניקול
נמרוד

בן
דניס סיץ

דפנה
איריס

סיון
נטלי

רומי
דניאל

דניס ו
יואל

חלוקה לקבוצות - קפסולה 2:
גיא צאיג
אריאל
אופק

יהל
תמר

גיא דנון
מתן
נועם

דנה
ניקה
כרמל

אלינור
יובל ש

# data[].attributes.headline
יחידת לימוד כתיבת סיכום - חלק ב' - המצאת הטפטפת

# data[].attributes.subject
יחידת לימוד כתיבת סיכום - חלק ב' - המצאת הטפטפת

# data[].attributes.body
שימו לב - שיעורי הבית הם ליום חמישי

# data[].attributes.headline
צפו בסרטון על המצאות ישראליות

# data[].attributes.subject
צפו בסרטון על המצאות ישראליות

# data[].attributes.attachment_link.title
המצאות ישראליות ששינו את העולם! (גאווה ישראלית)

# data[].attributes.headline
יחידת לימוד - כתיבת סיכום - חלק א' - המצאת הטפטפת

# data[].attributes.subject
יחידת לימוד - כתיבת סיכום - חלק א' - המצאת הטפטפת

# data[].attributes.body
בעקבות השיעור 👆
צירפתי לכם את הטקסט על "המצאת הטפטפת" - אנא קראו שוב וענו על השאלות.
שיעורי הבית הם ליום ראשון.
בהצלחה 🧡

# data[].attributes.headline
משימת הגשה בהיסטוריה

# data[].attributes.subject
משימת הגשה בהיסטוריה

# data[].attributes.body
רבותי ההיסטוריה חוזרת!🧭

כיתות ו' יקרות!

החיילים של אלכסנדר מוקדון מחכים בקוצר רוח לפינות שלכם בעיתון הממלכה!📜
יש כבר כמה תלמידים אלופים ששלחו! כל הכבוד😊

המשימה מאוד פשוטה:
1. בחורים פינה בעיתון (כתבה/ראיון/מודעה/פינת מידע וכו').
2. בוחרים נושא לפינה (מתוך מה שלמדנו).
3. קוראים קצת על הנושא.
4. מכינים את הפינה בעיתון.
5. מדפיסים ומביאים לכיתה ומכניסים לנילונית שתלויה על הקיר.

נקודות חשובות:
▪️הפינה בעיתון צריכה להיות בגודל של עד דף a4.
▪️לא לשכוח לכתוב שם.
▪️אפשר לעשות בזוגות/שלישיה. 
▪️את העבודה יש להגיש עד יום ראשון י"ט טבת 3/1.

מצרפת לכם סרטון שיערה ולייה מכיתה ו3 הכינו, הן גם כתבו את זה על דף וככה יש להן כתבת חדשות לעיתון שלנו.

בהצלחה רבה!
לכל דבר שצריך אתם מוזמנים ליצור קשר☎️
אביטל 0525546132.

# data[].attributes.headline
תלמידים יקרים,שי

# data[].attributes.body
תלמידים יקרים,
שימו ❤️
📚 משימה להגשה 📚
הכנתי עבורכם דף פדלט שמרכז בתוכו את כל המידע אודות אליעזר בן יהודה.

אליעזר בן יהודה (או בקיצור אב"י) היה מי שכונה "מחייה השפה העברית".

אנא כנסו ללוח הפדלט - קראו את קטעי המידע וצפו בסרטונים...

לאחר מכן, בצעו את המשימה המופיעה בלוח הפדלט.

למתי מגישים את המשימה? ⏰
▪️קפסולה 2 - ליום שישי הקרוב ה-25.12.2020
▪️קפסולה 1 - ליום ראשון הקרוב ה- 27.12.2020

בהצלחה!

# data[].attributes.headline
לחצו על התמונה ותעברו ללוח פדלט נוסף בנושא אליעזר בן יהודה

# data[].attributes.subject
לחצו על התמונה ותעברו ללוח פדלט נוסף בנושא אליעזר בן יהודה

# data[].attributes.headline
ש.ב באנגלית ליום חמישי

# data[].attributes.subject
ש.ב באנגלית ליום חמישי

# data[].attributes.attachment_link.description
Present Simple interactive activity for 5th. You can do the exercises online or download the worksheet as pdf.

# data[].attributes.headline
דף עבודה בשברים ל-2 הקפסולות

# data[].attributes.subject
דף עבודה בשברים ל-2 הקפסולות

# data[].attributes.attachment_link.title
עבודת חזרה בשברים

# data[].attributes.attachment_link.title
סיכום כינויי הגוף בשפה העברית

# data[].attributes.headline
מיזם חברתי שלכם!! קחו בו חלק, אפשר להגיש עד יום חמישי הבא

# data[].attributes.subject
מיזם חברתי שלכם!! קחו בו חלק, אפשר להגיש עד יום חמישי הבא

# data[].attributes.attachment_link.title
אנחנו נגד גזענות

# data[].attributes.headline
להעתיק למחברת אנגלית

# data[].attributes.subject
להעתיק למחברת אנגלית

# data[].attributes.headline
שיעורי בית באנגלית

# data[].attributes.subject
שיעורי בית באנגלית

# data[].attributes.attachment_link.title
עבודה כפל במתמטיקה 

# data[].attributes.headline
לשון - כינויי הגוף ללמוד להכתבה

# data[].attributes.subject
לשון - כינויי הגוף ללמוד להכתבה

# data[].attributes.headline
מערכת שעות מעודכנת

# data[].attributes.subject
מערכת שעות מעודכנת

# data[].attributes.body
שיעורי הבית - להעתיק למחברת אנגלית

# data[].attributes.headline
חוברת למידה + תרגול בלשון.

# data[].attributes.subject
חוברת למידה + תרגול בלשון.

# data[].attributes.body
ההכתבה תהיה בשבוע הבא (להתכונן ליום ראשון)

# data[].attributes.attachment_link.title
דף מלווה לתלמיד - פועל - זמן - גוף - שורש + תרגול

# data[].attributes.headline
לשון... הזמן בפועל - לומדים בעל-פה להכתבה

# data[].attributes.subject
לשון... הזמן בפועל - לומדים בעל-פה להכתבה

# data[].attributes.body
מצגת שמיכל העלתה

# data[].attributes.attachment_link.title
סביבון ניוטון

# data[].attributes.body
מצגת שמיכל העלתה

# data[].attributes.attachment_link.title
סביבון ניוטון1

# data[].attributes.headline
משימה באופק - מדעים מס' 2

# data[].attributes.subject
משימה באופק - מדעים מס' 2

# data[].attributes.headline
משימה באופק - מדעים מס' 1

# data[].attributes.subject
משימה באופק - מדעים מס' 1

# data[].attributes.headline
דף העבודה במתמטיקה...

# data[].attributes.subject
דף העבודה במתמטיקה...

# data[].attributes.attachment_link.title
דך עבודה כפל שברים

# data[].attributes.headline
סיכום משימות היום 28

# data[].attributes.body
סיכום משימות היום 28+29/10/2020

# data[].attributes.headline
בחירות למועצה

# data[].attributes.subject
בחירות למועצה

# data[].attributes.body
מי שמעוניין/ת להיבחר - יש למלא את הקובץ ולשלוח אליי בצירוף תמונה ברורה שלכם - עד ליום שני.

# data[].attributes.headline
כיתה וירטואלית בנושא יצחק רבין

# data[].attributes.subject
כיתה וירטואלית בנושא יצחק רבין

# data[].attributes.body
כנסו ולחצו את התמונות כדי לקבל מידע...

# data[].attributes.attachment_link.title
כיתה וירטואלית יצחק רבין 

# data[].attributes.body
נא כנסו למשימה של רועי המנהל וענו על השאלות. שלחו את התשובות למייל של רועי:
roy.aviv@arieledu.org

# data[].attributes.attachment_link.title
משימה ליום העלייה מאת רועי המנהל

# data[].attributes.headline
הודעה חשובה:

# data[].attributes.subject
הודעה חשובה:

# data[].attributes.body
קראו על יצחק רבין ז"ל וכתבו במחברת עברית 4 עובדות שלא ידעתם על האיש.

# data[].attributes.headline
כנסו לעמוד, קראו וצפו בסרטונים...

# data[].attributes.subject
כנסו לעמוד, קראו וצפו בסרטונים...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בריונות ברשת כוללת את הדברים הבאים:

- הפצת חומר מטריד

- הפצת חומר מביך

- הפצת חומר מזויף

- הפצת חומר פוגעני

- הפצת חומר מפחיד

- הפצת חומר מאיים

- הפצה חומרים מהסוגים הללו כאשר הם מילוליים, בתמונות או בסרטונים
הנה סרטון שמסביר את תופעת בריונות הרשת (עברית):

סרטון שמדריך בהתנהגות אם נתקלתם בבריונות באינטרנט (עברית):

קדימון של סרט שמדגים עד היכן יכולה הבריונות להגיע ברשת (עברית):

והתגובה הראויה לבריונות רשת (עברית):

בריונות פלילית ברשת מוגדרת כאשר מתקיימים הדברים הבאים (עברית):

- איומים

- התחזות

- פגיעה בפרטיות

- לשון הרע

- עלבונות קשים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
בריונות ברשת

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
תופעות אינטרנט

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מהפכה בחינוך

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
תופעות חברתיות

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
רשתות חברתיות

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
טיפים לילדים

# data[].attributes.attachment_link.title
מהי בריונות רשת?

# data[].attributes.attachment_link.description
מה כוללת בריונות באינטרנט?

# data[].attributes.headline
הודעה-לשיעור עם בנות אומ"ץ

# data[].attributes.subject
הודעה-לשיעור עם בנות אומ"ץ

# data[].attributes.body
נא להגיע לשיעור עם דף, עיפרון, טושים/צבעים, מספריים.

# data[].attributes.headline
קישור לדף עבודה מס' 2 באנגלית

# data[].attributes.subject
קישור לדף עבודה מס' 2 באנגלית

# data[].attributes.attachment_link.description
Liveworksheets transforms your traditional printable worksheets into self-correcting interactive exercises that the students can do online and send to the teacher.

# data[].attributes.headline
קישור לדף עבודה מס' 1 באנגלית

# data[].attributes.subject
קישור לדף עבודה מס' 1 באנגלית

# data[].attributes.attachment_link.description
To be or to have online worksheet for 5th and 6th. You can do the exercises online or download the worksheet as pdf.

# data[].attributes.headline
מתמטיקה - משימה לקפסולה 2

# data[].attributes.subject
מתמטיקה - משימה לקפסולה 2

# data[].attributes.headline
מתמטיקה - משימה לקפסולה 1

# data[].attributes.subject
מתמטיקה - משימה לקפסולה 1

# data[].attributes.attachment_link.title
כפל שלם בשבר משימה אסינכרונית

# data[].attributes.headline
סיכום משימות היום 25/10

# data[].attributes.subject
סיכום משימות היום 25/10

# data[].attributes.headline
יום העליות.. כנסו לדף, צפו בסרטון וענו על השאלות

# data[].attributes.subject
יום העליות.. כנסו לדף, צפו בסרטון וענו על השאלות

# data[].attributes.body
תשובות ניתן לשלוח לרועי ישירות או להעביר דרכי ואני אשלח לרועי....

# data[].attributes.attachment_link.title
יום העליה  (1)

# data[].attributes.headline
פתחו את הקובץ, קראו את הסיפור, העתיקו את השאלות למחברת עברית וענו עליהם. ניפגש שוב בשעה 12:00

# data[].attributes.subject
פתחו את הקובץ, קראו את הסיפור, העתיקו את השאלות למחברת עברית וענו עליהם. ניפגש שוב בשעה 12:00

# data[].attributes.attachment_link.title
עץ הדובדבן השבור מצגת מלווה

# data[].attributes.headline
דף מידע במדעים

# data[].attributes.subject
דף מידע במדעים

# data[].attributes.attachment_link.title
שבירה של אור

# data[].attributes.headline
דף עבודה לקפסולה מס' 2

# data[].attributes.subject
דף עבודה לקפסולה מס' 2

# data[].attributes.attachment_link.title
כפל שלם בשבר משימה אסינכרונית

# data[].attributes.headline
הודעה חשובה....

# data[].attributes.subject
הודעה חשובה....

# data[].attributes.body
לשיעור מדעים מחר, נא להביא:
א. כדור קופצני קטן
ב. פנס/ טלפון נייד עם פנס
ג. מראה קטנה פשוטה

# data[].attributes.headline
סיכום משימות יום 20.10

# data[].attributes.subject
סיכום משימות יום 20.10

# data[].attributes.headline
משימה באתר אופק על "מרטין לותר קינג" שעליכם לבצע... כנסו למשימה 

# data[].attributes.subject
משימה באתר אופק על "מרטין לותר קינג" שעליכם לבצע... כנסו למשימה 

# data[].attributes.headline
בשיעורי הבית על מרטין לותר קינג... הופיעה השאלה: "מהו מאבק לא אלים?" - נטלי נכנסה באינטרנט לאתר "למילוג" ומצאה את ההגדרה המדויקת. כנסו גם אתם לקישור הבא וקראו מהו מאבר לא אלים.

# data[].attributes.subject
בשיעורי הבית על מרטין לותר קינג... הופיעה השאלה: "מהו מאבק לא אלים?" - נטלי נכנסה באינטרנט לאתר "למילוג" ומצאה את ההגדרה המדויקת. כנסו גם אתם לקישור הבא וקראו מהו מאבר לא אלים.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מילון עברי עברי

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מאבק לא אלים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מילון עברי עברי

# data[].attributes.attachment_link.title
מה זה מאבק לא אלים - מילון עברי עברי - מילוג

# data[].attributes.attachment_link.description
מילוג, מילון עברי עברי. תוצאות חיפוש לערך מאבק לא אלים

# data[].attributes.headline
בן - שאל בשיעור מה זה "בפטיסטי"? (מופיע בסיפור על מרטין לותר קינג בעמ' 124) - צירפתי הסבר המסביר את המושג. אתה מוזמנים לקרוא...

# data[].attributes.subject
בן - שאל בשיעור מה זה "בפטיסטי"? (מופיע בסיפור על מרטין לותר קינג בעמ' 124) - צירפתי הסבר המסביר את המושג. אתה מוזמנים לקרוא...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ה בפטיזם (Baptism) או הנצרות הבפטיסטית הוא זרם נוצרי- פרוטסטנטי הדוגל ב טבילה מלאה במים של המאמין המבוגר לאחר שקיבל על עצמו מרצונו את האמונה הנוצרית. בניגוד לזרמים פרוטסטנטיים אחרים, הבפטיסטים אינם מאמינים בתקפות הטבילה של המאמין כתינוק, ונוצרי הרוצה להצטרף לשורותיהם מחויב בטבילה מחודשת, לאחר שהביע רצון לטהר את עצמו מעוונותיו, ולהיכנס לעול האמונה.

תנועות בפטיסטיות ראשונות החלו להופיע ב אנגליה כבר ב מאה ה-17 בהשפעת התנועה ה אנבפטיסטית. חלק מהתנועות הבפטיסטיות, בהנהגתו של ג'ון סמיית', דגלו באמונה בחופש רצון, וחלק דגלו בגזרה קדומה לפי הדוקטרינה ה קאלוויניסטית. שתי הקבוצות נרדפו על ידי שלטונות אנגליה עד שנת 1689, כמו קבוצות דתיות אחרות.

השלטונות נקטו נגד הבפטיסטים בחוק שנחקק נגד ה דונאטיזם, קבוצה דתית שדגלה בגישה שנוצרים שהתכחשו לאמונתם צריכים לטבול מחדש, שכן טבילתם הראשונה בטלה, ובכך נמצא דמיון בין שתי הקבוצות.

במהלך המאה ה-18 וה- 19 התקרבו דוקטרינות שתי הקבוצות בבריטניה עד לאיחודן בשנת 1891.

הכנסייה הבפטיסטית התפשטה מ אנגליה לארצות אחרות, בראש ובראשונה ל אמריקה, שם הוקמה הכנסייה הבפטיסטית הראשונה כבר בשנת 1639. בשנת 1932 הוקמה כנסייה בפטיסטית ראשונה ב איטליה, בשנת 1834 ב גרמניה ובשנת 1888 ב ספרד. במהלך המאה ה-19 המשיכה הכנסייה להתפשט ב אירופה וב רוסיה וב ארצות הברית.

הכנסייה הבפטיסטית החלה לשחק תפקיד עיקרי בפעולות המיסיון הנוצרי ברחבי העולם החל ב- 1792. מיסיונרים בפטיסטים פעלו משנה זו והלאה ב הודו, אפריקה ו סין.

כיום מרכז הכוח של הכנסייה הבפטיסטית הוא ב אמריקה הצפונית, שם מספרם מוערך בעשרות מיליונים. קהילות גדולות נוספות קיימות ב רוסיה וב אנגליה. ב ישראל קיימת קהילה קטנה ב כפר הבפטיסטים.

המרכז הגדול והחשוב של הבפטיזם היום הוא ב ארצות הברית. כ-70 אחוז מהבפטיסטים בעולם נמצאים בארצות הברית,[ שהם כ-38.8 מיליון מאמינים.

כל קהילה היא עצמאית, ואין גוף מרכזי המכתיב את הדוקטרינה. הקהילות מאורגנות בארגונים שונים, שעמדותיהם בסוגיות תאולוגיות יכולה להיות הפוכה (למשל בסוגיית חופש הבחירה, מידת הקשר ללא-בפטיסטים ו הומוסקסואליות). כיום קיימות כ-300,000 קהילות בפטיסטיות ובהן חברים כ-110 מיליון מאמינים.

הבפטיסטים הדרומיים

הארגון הבפטיסטי הגדול ביותר הוא ( הוועידה הבפטיסטית הדרומית Southern Baptist Convention), המונה כ-16 מיליון מאמינים בכ-40,000 קהילות. מקורו של הארגון בפילוג שחל בתנועה הבפטיסטית ב- 1845 כאשר היא אסרה על המיסיונרים שלה להיות בעלי עבדים. במשך השנים הבפטיסטים הדרומיים דגלו במדיניות גזענית כלפי השחורים, שממנה התנערו סופית רק ב שנות ה-90 של המאה ה-20.

החל מ שנות ה-60 של המאה ה-20 החלה השתלטות של גורמים שמרניים ו פונדמנטליסטיים על הכנסייה, תהליך שהוכתר בהצלחה בשנות ה-80.

כנסיות בפטיסטיות אפרו-אמריקניות

רבות מהקהילות הנוצריות השחורות הן בפטיסטיות, ולרוב הן מאורגנות בארגונים כנסייתיים משלהן. רבים מראשי המאבק לשוויון זכויות של האפרו-אמריקנים, ובראשם מרטין לותר קינג היו אנשי דת בפטיסטיים.

# data[].attributes.attachment_link.description
ה בפטיזם (Baptism) או הנצרות הבפטיסטית הוא זרם נוצרי- פרוטסטנטי הדוגל ב טבילה מלאה במים של המאמין המבוגר לאחר שקיבל על עצמו מרצונו את האמונה הנוצרית. בניגוד לזרמים פרוטסטנטיים אחרים, הבפטיסטים אינם מאמינים בתקפות הטבילה של המאמין כתינוק, ונוצרי הרוצה להצטרף לשורותיהם מחויב בטבילה מחודשת, לאחר שהביע רצון לטהר את עצמו מעוונותיו, ולהיכנס לעול האמונה.

# data[].attributes.headline
תצפו בסרטון: חדשות מהעבר - מרטין לותר קינג

# data[].attributes.subject
תצפו בסרטון: חדשות מהעבר - מרטין לותר קינג

# data[].attributes.attachment_link.title
חדשות מהעבר מהדורה עולמית - מרטין לותר קינג

# data[].attributes.headline
נאומו של מרטין לותר קינג: "יש לי חלום" - תצפו בסרטון...

# data[].attributes.subject
נאומו של מרטין לותר קינג: "יש לי חלום" - תצפו בסרטון...

# data[].attributes.attachment_link.title
יש לי חלום, נאומו של מרטין לותר קינג - מתורגם

# data[].attributes.headline
תצפו בסרטון "חדשות מהעבר" על יצחק רבין ז"ל ומצאו 4 עובדות שלא ידעתם עליו.

# data[].attributes.subject
תצפו בסרטון "חדשות מהעבר" על יצחק רבין ז"ל ומצאו 4 עובדות שלא ידעתם עליו.

# data[].attributes.attachment_link.title
חדשות מהעבר- יצחק רבין

# data[].attributes.headline
קראו על יצחק רבין ז"ל וכתבו במחברת עברית 4 עובדות שלא ידעתם על האיש...

# data[].attributes.subject
קראו על יצחק רבין ז"ל וכתבו במחברת עברית 4 עובדות שלא ידעתם על האיש...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ציור של יצחק רבין על ארון תקשורת בדרך רבין בגבעתיים עם קטע מ"שיר לשלום" מוכתם בדמו, כפי שנמצא בכיס מעילו לאחר הרצח.

רבין שימש כ מפקד גדוד ב פלמ"ח וכ מח"ט " הראל" בצה"ל ב מלחמת תש"ח, ולאחריה המשיך לטפס בסולם הדרגות. ב שנות השישים מונה לרמטכ"ל צה"ל, עליו פיקד בעת שפרצה מלחמת ששת הימים. לאחר שחרורו משירות צבאי מונה ל שגריר ישראל בארצות הברית, ומששב ארצה שובץ ברשימת המערך השני לכנסת השמינית מטעם מפלגת העבודה, נבחר לכנסת וכיהן כ שר העבודה ב ממשלת גולדה מאיר.

לאחר התפטרותה של מאיר התמודד על ראשות מפלגת העבודה, גבר על שמעון פרס ומונה לראש הממשלה בשנת 1974; הראשון מבין ראשי ממשלות ישראל שנולד ב ארץ-ישראל. ב- 1977 התפטר מראשות הממשלה ומראשות המפלגה, ולאחר תבוסת מפלגות הפועלים ב בחירות היה לחבר הכנסת באופוזיציה עד לכינונה של ממשלת האחדות הלאומית בשנת 1984, שהחל ממנה כיהן כ שר הביטחון בממשלות האחדות. היה מיוזמי התוכנית להפלת ממשלת האחדות ב-1990, ומשזו נכשלה - התפטר מתפקידו.

רבין התמודד על ראשות מפלגת העבודה ב- 1992, ניצח בהתמודדות והוביל את מפלגתו לניצחון ב בחירות לכנסת השלוש עשרה. רבין מונה בשנית לראשות הממשלה והוביל את הסכם השלום עם ירדן ואת הסכמי אוסלו. על חלקו בתהליך אוסלו זכה ב פרס נובל לשלום בשנת 1994.

רבין נרצח ב-4 בנובמבר 1995, בתום עצרת "כן לשלום - לא לאלימות", על-ידי יגאל עמיר, מתנקש יהודי דתי שהתנגד לתהליך אוסלו ומצא הצדקה הלכתית למעשה הרצח. הוא נקבר ב חלקת גדולי האומה.

יצחק רבין נולד ב ירושלים בתקופת המנדט הבריטי. הוריו, רוזה כהן ו נחמיה רבין, היו מחלוצי העלייה השלישית וחברי מפלגת אחדות העבודה.

אמו של רבין, רוזה לבית כהן (שכונתה "רוזה האדומה" על שם רוזה לוקסמבורג), נולדה בשנת 1890 ב מוהילב שב בלארוס. אביה, יצחק, היה רב ואיש חב"ד שהתנגד ל ציונות, אך רוזה ביקשה ללמוד לימודים כלליים, ולמדה בנעוריה בגימנסיה ה נוצרית לבנות ב הומל. מגיל צעיר נמשכה אחר חוגים מהפכניים והייתה פעילה חברתית ופוליטית. היא חברה ל מפלגת הבונד היהודית סוציאליסטית. בשנת 1919 עלתה לארץ ישראל כנוסעת סמויה בספינה " רוסלאן", הנחשבת למבשרת העלייה השלישית. תחילה סירבו חברי ה מושבה כנרת לקבלה והיא פנתה ללא הועיל ל ברל כצנלסון. בהמשך פנתה ל משה שֶרְתוֹק (שָרֵת), שהמליץ על קבלתה במכתב להנהלת המושבה. לאחר שהתיישבה במושבה כנרת עקרה ל ירושלים, ושם הכירה את נחמיה רבין במסגרת עבודת עזרה שלה לפצועים מ מאורעות תר"פ, והשניים נישאו בשנת 1921. יצחק רבין קרוי על שם סבו, יצחק כהן. דרך אמו קשור יצחק רבין בקשרי משפחה גם ל דוד הכהן (בן-דודה של אמו), ומכאן למשפחות רופין, סוקניק (ידין), ידלין ואחרים.

יצחק רבין עם אחותו רחל ואימם רוזה, 1927

אביו של רבין, נחמיה רוביצוב, נולד בשנת 1886 בסידורוביצ'י שב אוקראינה. הוא התייתם מאביו כשהיה ילד וסייע לאמו בפרנסת המשפחה. בגיל שמונה עשרה נסע רוביצוב ל ארצות הברית, והצטרף לתנועת " פועלי ציון". שם גם שינה את שם משפחתו לרבין. בשנת 1917 התגייס ל גדוד העברי, שהוקם בארצות הברית על ידי יצחק בן-צבי ו דוד בן-גוריון. הוא לא שירת ב מערכה על ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה כיוון שזאת הסתיימה בעוד הגדוד שלו שהה במחנה אימונים ב פלימות' שב ממלכה המאוחדת. נחמיה הפליג עם הגדוד לארץ ישראל, התקבל למחלקת שירותי ה טלגרף של המנדט הבריטי ועבד כטלפונאי. במהלך מאורעות תר"פ שירת ב" הגנה" תחת מפקד ראש 'ועד ההגנה' בירושלים, זאב ז'בוטינסקי. על פעילותו נחמיה נעצר בידי הרשויות הבריטיות בעוון שירות במחתרת בלתי חוקית ושוחרר כעבור שלושה שבועות.

כשהיה רבין כבן שנה עברה משפחתו לגור ב חיפה, ובה נולדה אחותו רחל ב- 1925, צעירה ממנו בשלוש שנים. הוריו היו מבוגרים יחסית לסביבתם בגיל שהתחתנו, נחמיה היה בן 35 ורוזה הייתה בת 31. עקב עבודתו של אביו ב חברת החשמל עברה המשפחה ל שכונת שבזי ב תל אביב, שם החלה אמו לעבוד בסגל הקבע של ארגון "ההגנה", ולאחר מכן, נבחרה ל מועצת העיר תל אביב. בראיונות מאוחרים יותר, רבין תיאר את המשטר בביתו כ־"חצי צבאי", כאשר במרבית הזמן ההורים לא נמצאו בבית. במשך שעות ולעיתים ימים שלמים היו הילדים יצחק ורחל לבדם בבית ופיתחו מגיל צעיר אחריות אישית.

בשנת 1928 החל רבין ללמוד ב" בית החינוך לילדי עובדים א'" (ברחוב טשרניחובסקי), שהוקם ב- 1924 בתל אביב כבית ספר ניסיוני שמטרתו לשלב סוציאליזם וחינוך עברי. הוא התקבל לבית הספר בגיל חמש, צעיר יחסית, ולמד בו במשך שמונה שנים. בגיל 15, כאשר אמו כבר הייתה חולה, עבר רבין ללמוד בקיבוץ גבעת השלושה (הישן), ב בית ספר מחוזי חדש שהוקם ביוזמת אמו רוזה ולאחר מותה נקרא על שמה.

ב- 1937 המשיך רבין ללימודים ב בית הספר החקלאי כדורי, והוא בן המחזור הרביעי שלו. מלבדו היו עוד שלושה חברים שלמדו באותו המחזור גם בכדורי וגם בגבעת השלושה. לימודיו כללו בעיקר חקלאות (11 מקצועות בתחום) ו הנהלת חשבונות. בשנת הלימודים הראשונה שלו ב"כדורי" נפטרה אמו ממחלת ה סרטן בגיל 48 בלבד. אביו הזעיק אותו על מצבה האנוש ל בית החולים "הדסה", ורבין הספיק להגיע למיטת חוליה שעות ספורות טרם פטירתה. בקיץ 1938 נסגר בית הספר באופן זמני מחמת מאורעות המרד הערבי הגדול, ורבין שלא רצה לחזור לבית אביו, העסוק רוב הזמן, התארח ב גינוסר אצל יגאל אלון, שהיה בוגר המחזור הראשון ב"כדורי". בינתיים למד רבין להפעיל כלי נשק בקורס בן עשרה ימים מטעם " ההגנה". בתקופה זו התחבר לאלון, שלימים היה למפקד ה פלמ"ח. רבין שב ללימודיו וסיים אותם בהצטיינות בשנת 1940.

כפרס על כך שקיבל את הציונים הגבוהים ביותר מבין בני מחזורו בתעודת סוף שנתו האחרונה ב"כדורי", העניק לו הנציב העליון, הרולד מקמייקל, מלגת לימודים ב אוניברסיטת ברקלי שב קליפורניה בסך 7.5 לירות שטרלינג, סכום עתק נכון לאותה העת. רבין שאף ללמוד הנדסת מים, אולם עקב מלחמת העולם השנייה הדבר לא התאפשר. בהשפעת משה נצר, שהיה חברו ובן מחזורו בגן הילדים, בבית החינוך לילדי עובדים בתל אביב וב"כדורי", עבר רבין לקיבוץ רמת יוחנן והצטרף ל הכשרה מגויסת של הנוער העובד שפעלה במקום לקראת גיוסה ל פלמ"ח.

קריירה צבאית

רבין ב-1948

יצחק רבין (משמאל) עם יגאל אלון במבצע חורב במלחמת העצמאות, 1949

רבין הצטרף ל" הגנה" עוד כשהיה תלמיד בכדורי. ב- 1941, בגיל 19, היה מראשוני המצטרפים ל פלמ"ח, שהוקם במאי, לנוכח סכנת הפלישה של מדינות הציר לארץ ישראל. פעולתו הראשונה, ביוני אותה שנה, הייתה במסגרת שיתוף פעולה עם הצבא הבריטי להשתלטות על לבנון ועד סוריה, שהיו תחת שלטון צרפת של וישי, פעולה שבה איבד משה דיין את עינו. במהלך הפעולה רבין ועוד שלושה חברים בפלמ"ח הקדימו כוחות אוסטרלים פולשים וניתקו קווי תקשורת בדרום לבנון, כדי למנוע מן הצרפתים להחיש כוחות לבלימת הפלישה. היעד היה 45 קילומטרים מ גבול ארץ ישראל (המנדט הבריטי)-לבנון (המנדט הצרפתי). במשך ארבע השנים הבאות היה רבין בשגרה לא מבצעית, והחליט להישאר בפלמ"ח במקום לפרוש ב- 1944 ולהתחיל בקריירה אקדמית.

רבין סיים קורס מפקדים בכירים ב ג'וערה בשנת 1943, אך לא התבלט כמפקד מחלקה. יגאל אלון, שבהמשך ירש את יצחק שדה בפיקוד על הפלמ"ח, ניבא לו גדולות ותמך בקידומו. לאחר ניצחון בעלות הברית ב מערכה במדבר המערבי באותה השנה, התפרקה השותפות עם הצבא הבריטי, ורשויות המנדט קראו לפירוק הפלמ"ח. בעוד רבים מהמגויסים בפלמ"ח עברו לשירות הבריגדה היהודית במסגרת הצבא הבריטי, רבין התנגד לפירוק של הארגון. במהלך 1944 לקח חלק בפעולות סיור ושיטור צבאיות למחצה ביישובים ערבים כמו גם ב" סזון", שכוון נגד ה אצ"ל.

בשנת 1945, בגיל 23, התמנה לסגן מפקד הגדוד הראשון של הפלמ"ח. באותה שנה השתתף רבין, כסגנו של נחום שריג, ב פריצת מחנה עתלית ושחרור המעפילים הכלואים בו מידי הבריטים. לנוכח מדיניותה האנטי-ציונית של הממשלה הבריטית לאחר המלחמה, רבין תמך במדיניות ה מרי נגד רשויות המנדט. בנובמבר, רבין, ביחד עם אביו, הסתווה לעובד חברת החשמל פלשתינה וחדר לתוך משטרת ג'נין. הוא אסף חומר מודיעיני לתכנון פעולה צבאית להרס הציוד הצבאי הרב שהיה בתחנת המשטרה. בדרכו חזרה לתיאום עם אלון ושריג בחיפה, נסע ללא רישיון על אופנוע ונפצע ב תאונת דרכים שבעקבותיה רגלו רוסקה והיה עליו לעבור תקופת שיקום ארוכה. על אף ש החלים מהתאונה, נשאר מוגבל באחת מרגליו. אף על פי כן מינה אותו אלון ל מג"ד.

ב" שבת השחורה" ( 29 ביוני 1946) נעצר על ידי הבריטים ונשלח למחנה מעצר ב לטרון, ממנו הועבר למחנה ב רפיח, שממנו שוחרר כעבור חמישה חודשים. רבין, מדוכא מהשיקום שנדרש לעבור ברגלו ומן חוסר המעש שלו לנוכח הפציעה, ביקש לממש את תוכניתו לנסוע וללמוד הנדסת מים, אך מפקד הפלמ"ח אלון שכנע אותו לוותר על כך, ומינה אותו בשלהי 1946 למפקד הגדוד השני של החטיבה המגויסת בפלמ"ח. בתקופה זו מנה סדר הכוחות של הפלמ"ח ארבעה גדודים בלבד, והגדוד השני היה אחראי על השרון, ירושלים, תל אביב ודרום ארץ ישראל.

מלחמת העצמאות

עם פרוץ מלחמת העצמאות בראשית דצמבר 1947, מינה אלון את רבין לאחראי על גזרת ירושלים במטה הפלמ"ח, וכך פיקד רבין למעשה על חזית הדרך לירושלים, כשלרשותו עמדו שני גדודי פלמ"ח חדשים, שהורכבו מאנשי מילואים (רזרבה): הגדוד החמישי בפיקודו של שאול יפה והגדוד השישי בפיקודו של צבי זמיר. בסוף מרץ 1948 החליפו בתפקיד פקודו, שאול יפה. במרץ 1948, בפיקודו של רבין ובהנחיית המטה, בוצע ארגון מחדש של הפלמ"ח, שהתחלק לשלוש חטיבות: חטיבת הנגב בפיקודו של שריג, חטיבת יפתח בפיקודו של אלון ו חטיבת הראל בפיקודו של רבין, שלמפקדה הוא התמנה כשהוא בן 26 בלבד.

החטיבה בפיקודו השתתפה ב קרבות העזים על הדרך לירושלים ובתוך העיר, בקרבות שייח' ג'ראח, קטמון ו הר ציון. במהלך המערכה המוקדמת במלחמה נגד הארגונים המיליטנטיים הפלסטיניים, היה על חטיבתו של רבין לשמור על פרוזדור ירושלים וארבעת יישובי גוש עציון המבודדים בפרט. במרץ נעצרה התנועה לירושלים, לאחר אבדות קשות שנגרמו לשיירה שהתקדמה לעברה מ קיבוץ חולדה. החלה התארגנות נרחבת למבצע פריצת הדרך לירושלים והסדר מצב בחזית שיאפשר מעבר בטוח של שיירות אספקה לעיר. רבין טען מאוחר יותר כי היו שני גורמים מקדימים שהביאו להצלחתו של מבצע נחשון לפריצת הדרך לירושלים: המתקפה של כוח חטיבת גבעתי על כוחות חסן סלאמה שגרמה להרתעה וריתקה כוחות אלו לאזור רמלה, ו קרב הקסטל שבמהלכו נפל מנהיג המיליציה הערבית עבד אל-קאדר אל-חוסייני.

עם ההכרזה על הקמת מדינת ישראל, החלה פלישה של צבאות מדינות ערב לשטחי ארץ ישראל, ובמסגרתה תקף הלגיון הערבי את ירושלים. חטיבת 'הראל' הייתה נתונה ב מחסור של כוח אדם ואספקה, ויתרה מזאת היה על רבין לפצל את כוחותיו ולשלוח תגבורת של חלק מאנשיו להגנת העיר העתיקה בירושלים. התגבורת לא הצליחה לשנות את מאזן הכוחות, והמצור על הרובע היהודי בעיר נמשך. לנוכח המצב בחזית, הועברו כוחות מחטיבת 'יפתח' מ הגליל לתמוך ב'הראל'. רבין פיקד על כיבושה מחדש של רמת רחל מידי הכוח ה ירדני- מצרי, והיה מעורב בפריצת דרך בורמה. לימים כתב רבין על חוויותיו מאותה תקופה ב" מערכות". הפיקוד הכללי על גזרת ירושלים הוטל על דוד מרכוס (המכונה "מיקי סטון"), וחטיבת 'יפתח' כולה הועברה לחזית המרכז.

בתחילת יוני, לקראת ההפוגה הראשונה, נקרע הפיקוד בין אלון, שתמך במתקפה על רמאללה, ל ראש הממשלה ו שר הביטחון דוד בן-גוריון, שטען כי כיבוש לטרון על פרשת הדרכים לירושלים הוא היעד המועדף. לנוכח כישלון המתקפה על לטרון והאבדות הקשות שהסבה, הגיעו מרכוס, רבין ואלון למסקנה כי ההשתלטות על לטרון בלתי אפשרית ללא התארגנות מחודשת של הכוחות. כאשר נשלח רבין להסביר את המצב לבן-גוריון, האחרון רתח והתפרץ, ואף איים כי "צריך לירות ביגאל אלון" (בו הוא ראה יריב פוליטי). לבסוף היה על בן-גוריון להסכים כיוון שהמפקדים למעשה קבעו עובדה בשטח.

בזמן ההפוגה הראשונה נקלע רבין במקרה למטה הפלמ"ח שנמצא במלון ריץ, מרחק קצר מ חוף תל אביב, בעת שעלתה מולו הספינה אלטלנה על שרטון. כמפקד הבכיר בשטח קיבל רבין את הפיקוד על הגנת מטה הפלמ"ח. הוא ביצע את הוראתו של בן-גוריון לירות לעבר הספינה אם לא תיכנע, והורה לירות אש לעברה. הירי על ה אונייה המשיך גם לאחר שנפגעה על ידי פגז תותח, והוחל בפינוייה. כאשר אנשי האצ"ל תקפו את המלון הורה רבין לזרוק לעברם רימונים, ואף זרק בעצמו שישה. בשנת 1977 אמר רבין: "זה היה היום הכי שחור שלי. האמנתי בשליחות וגם קיבלתי פקודה מבן-גוריון לבצע - ופקודות צריך לבצע, מה גם שלא הייתה כל ברירה".

לאחר ה הפוגה היה רבין סגן מפקד מבצע דני, שבמהלכו נכבשו הערים רמלה ו לוד, וכן נמל התעופה לוד. מבצע זה היה הגדול ביותר עד אז, וכלל כוחות בסדר גודל של כארבע חטיבות. במהלך המבצע, בשעה שרבין ואלון נסעו מהמפקדה ב יאזור להערכת מצב בשדה הקרב, עלתה המכונית על מוקש ישראלי שהופעל ורבין נפצע ונחבל ברגלו. המבצע נחל הצלחה חלקית, כיוון שהמטרה הראשונית הייתה השתלטות על ציר לוד-רמלה וציר לטרון- רמאללה. בסופו של המבצע שוחררו רק לוד ורמלה אך נפתחה דרך עקיפה לירושלים (" כביש הגבורה") שהפחיתה מחשיבות הלגיון הערבי שעיקר כוחותיו נסוגו צפון-מזרחה לעבר רמאללה והפחיתה גם מחשיבות לטרון כצומת דרכים מרכזית בחזית.

בהמשך המלחמה פעל כקצין המבצעים של חזית המרכז, ולאחר מכן כקצין המבצעים של חזית הדרום וכסגנו של מפקד החזית יגאל אלון. במסגרת זו השתתף בתכנון ובביצוע מבצעי התקיפה רחבי ההיקף של צה"ל בשלהי מלחמת העצמאות, ובהם מבצע יואב, שפתח את הדרך לנגב ובו נכבשה באר שבע, ו מבצע חורב, שמטרתו הייתה להוציא את הצבא המצרי משטחי ארץ-ישראל ולשפר עמדות לקראת משא ומתן. במהלך מבצע חורב אלון ניסה להשתלט על עוג'ה אל-חפיר בדרך הפתעה לא צפויה, וחיפש אחר דרך נבטית עתיקה שהייתה מסומנת במפות שונות. אלון שלח את רבין ביחד עם אנשי חזית הדרום ואנשי חיל ההנדסה לסייר בדרך ולהעריך את המסוגלות לחצות אותה. רבין שב לאלון עם מסקנה כי בקושי רב אכן ניתן לחצות את הדרך. כוחות צה"ל נעו באיטיות והמתקפה הראשונית של גדוד חטיבה 8 נחלה כישלון בהנסת חיל המצב המצרי. רק בבוקר 7 בדצמבר ביצעו כוחות החטיבה מתקפה חוזרת והפילו את המוצב.

לקראת תום המלחמה השתתף בשיחות רודוס, שדנו ב הסכמי שביתת נשק בין ישראל ל מצרים, מכיוון שאלון לא רצה לקחת חלק בשיחות. רבין שב לישראל לפני חתימת ההסכם, לקראת מבצע עובדה, בעקבות הסתייגות מתוכן ההסכמות. רבין ביקר את הנכונות הישראלית לפירוז אזור ניצנה. הוא טען שישראל ויתרה למצרים יתר על המידה וביקש שלא להיות חתום על ההסכם. באוגוסט 1949 מונה לממלא מקום ומפקד בפועל של חזית הדרום במקום אלון, אך לאחר חודשיים פינה את מקומו ל משה דיין, שהתמנה לתפקיד קבע בעקבות היריבות הפוליטית בין אלון לבן-גוריון. רבין מונה למפקד חטיבת הנגב, אולם עד מהרה החטיבה פורקה כחלק מ פירוק הפלמ"ח.

עלייה בסולם הדרגות

עם ההתארגנות שלאחר המלחמה ופרישת חלק גדול מהפיקוד הבכיר של צה"ל בעקבות פירוק הפלמ"ח, נשאר רבין בצבא, והיה בכיר יוצאי הפלמ"ח שהמשיכו את שירותם בצה"ל. בעיני הדרג המדיני היה חלק ממיעוט של יוצאי פלמ"ח שנחשבו לא-פוליטיים, כך שהשארתו נבעה בעיקר מטעמים מקצועיים. רבין קיבל נזיפה חמורה מהרמטכ"ל יעקב דורי לאחר שהשתתף, יחד עם רבים מיוצאי הפלמ"ח, בכנס הפלמ"ח בניגוד לפקודות. שאר משתתפי הכנס נענשו בדרגות חומרה שונות וחלקם אף הודחו מצה"ל.

תפקידו הראשון לאחר המלחמה היה מפקד קורס מג"דים של צה"ל אליו מונה בידי חיים לסקוב, ראש מחלקת ההדרכה, בנובמבר 1949. בין חניכיו בקורס היו דוד אלעזר, חיים בר-לב, ישראל טל, צבי זמיר, אסף שמחוני, עוזי נרקיס ואחרים. בתחילת 1951 התמנה לראש מחלקת מבצעים ב אגף המטה הכללי. באותה העת, הרמטכ"ל יגאל ידין וכמוהו גם יורשו מרדכי מקלף, ראו בארגון צבא המילואים של צה"ל ערך עליון ועסקו בעיקר בו, ומשום כך ניתנו לרבין סמכויות נוספות, והיה לאחראי בשטח על ביטחון שוטף יום-יומי. עוד בהוראת הרמטכ"ל ידין שקד רבין על כתיבת דוקטרינה צבאית לקראת המלחמה הבאה, שבמרכזה עמד עקרון המעבר בין שלב ראשון של הגנה עבור בלימה לשלב שני של מתקפה. לנוכח ריבוי ה הסתננויות לתוך ישראל וביצוע פיגועי חבלה, לקח רבין חלק בתכנון מערך פעולה נגד התופעה. לאחר ששמירת גבולות הרמטית לא הובילה לעצירת ההסתננויות, הוחלט לפתח באופן שיטתי את פעולות התגמול.

בדצמבר 1952 יצא לשנת השתלמות בבית הספר לקציני מטה בקמברלי שב אנגליה, הממלכה המאוחדת. בזיכרונותיו ובמכתביו ראה רבין את בריטניה ושהותו בה לטובה, כמקום בו הפיג מתחים ופתח אופקים חדשים. בסוף 1953 נדרש לשוב ארצה בהוראת משה דיין שהתמנה לרמטכ"ל וירש בתפקיד את מקלף. דיין היה מועמדו הנבחר של בן-גוריון, שהבטיח את מינויו טרם פרש בעצמו ל שדה בוקר בתחילת 1954. בין רבין לדיין היה דם רע ומתיחות רבה, שהתפתחה מאז שדיין החליף את אלון בתפקיד מפקד פיקוד הדרום על רקע פוליטי ולא על רקע מקצועי. עם שובו קודם, בדצמבר 1953, לתפקיד ראש אגף ההדרכה, ושנה אחר כך קיבל דרגת אלוף.

על אף המתיחות ביניהם, דיין אפשר לרבין חופש פעולה רחב יחסית בתפקידו כראש אגף ותמך בהעלאתו לדרגת אלוף בידי שר הביטחון פנחס לבון. בפברואר 1955, על רקע העסק הביש, שב בן-גוריון לתפקיד שר הביטחון (ובהמשך השנה גם לראשות הממשלה) והחליט ביחד עם דיין למנות את רבין לאלוף פיקוד הצפון.

בשנים 1956- 1959 שירת כאלוף פיקוד הצפון. במהלך ההכנות ל מבצע קדש, רבין העריך כי המלחמה במצרים תגרור גם התערבות של סוריה ו ירדן ותפתח שתי חזיתות מלחמה נוספות. בפועל סוריה וירדן לא התערבו לצד מצרים במלחמה (אף כי עלתה האפשרות הזאת ב דמשק ו רבת-עמון), אך הגבול הצפוני לא שקט וכל תקופת כהונתו של רבין כמפקד פיקוד הצפון בוצעו הסתננויות ופעולות תגמול בתגובה אליהם. היו בנוסף לכך סדרת התכתשויות צבאיות מול סוריה על האזורים המפורזים ב קו הירוק. הפגזות סוריות כוונו לא פעם נגד גורמים אזרחיים, לרבות חקלאים. משום כך, בעת העבודות על ניקוז מי אגמון חולה, הורה רבין על העברת כוחות לאזור הגבול בקנה מידה מופרז למען הרתעה. מלבד פעולות תגמול מינוריות ב שטח ההפקר המפורז, עיקר פעילות צה"ל בצפון הייתה פסיבית.

אלוף פיקוד הצפון רבין בהקמת גשר ביילי מעל לנחל חרמון, 1957.

בקיץ 1959 יצא רבין עם משפחתו ללימודים ב אוניברסיטת הרווארד, ארצות הברית. זמן קצר אחר כך, לנוכח פרשת ליל הברווזים הוחלט להדיח את ראש אג"ם מאיר זורע והרמטכ"ל חיים לסקוב החליט להחליפו ברבין. רבין ראה ביעדו המרכזי מודרניזציה מהירה של צה"ל ולימוד תורת המלחמה והדוקטרינה הצבאית של ברית המועצות, שהייתה ספקית הנשק העיקרית של הרפובליקה הערבית המאוחדת. כמו כן ביצע רבין שינוי בחלוקת התקציב של החילות, לפי עקרון "קודם כל אוויר, דבר שני שריון, ודבר שלישי צנחנים". רבין, מתוך חישובים כלכליים, התנגד לפיתוח של תוכנית הגרעין הישראלית, שקודמה והואצה בידי בן-גוריון ו שמעון פרס, אז סגנו ויד ימינו של בן-גוריון במשרד הביטחון. כבר ב- 1960 התפתחה יריבות בין פרס לבין לסקוב שנתמך בידי רבין, שנסובה סביב שאלת הרכש הצבאי: בין אם מצרפת ומארצות הברית, קנה המדינה שלו וסוגו בהתחשב בצורכי החילות.

עוד באותה השנה הניעו צבאות ערב את כוחותיהם לעבר הגבולות עם ישראל ("כוננות רותם"), במטרה לבדוק את הכוננות הצבאית של ישראל. לדברי רבין, "נתפסנו עם המכנסיים למטה." בעקבות הניסיון הערבי התברר חוסר המוכנות הצבאי לעומקו והחל שינוי מעמיק בהסדר המוכנות הצבאית. בשנים 1959- 1961 היה ראש אג"ם, ובין 1961 ל- 1963 היה ראש אג"ם ו סגן הרמטכ"ל, תחת צבי צור. לאחר מינויו לרמטכ"ל, צור הסדיר ופתר את מחלוקת הרכישות והיריבות בין מפקד חיל האוויר ( עזר ויצמן) למקבילו בשריון (חיים בר-לב) הגיעה לסיומה.

בראשית מרץ 1963, בן-גוריון הודיע חד-משמעית לרבין כי הוא יירש את צור בתור הרמטכ"ל הבא. ב- 25 בדצמבר 1963 מונה רבין ל רמטכ"ל השביעי בידי ראש הממשלה ושר הביטחון החדש לוי אשכול. יריבו של רבין לתפקיד הרמטכ"ל היה מח"א עזר ויצמן, שנקט עמדה התקפית ביחס לשכנותיה העוינות של ישראל, בשונה מרבין, שהביע בפני אשכול עמדה הגנתית. רבין כיהן בתפקיד בין השנים 1964- 1968, שבמהלכן התחוללה מלחמת ששת הימים. ברוב תקופת כהונתו, עד יוני 1967, שימש בתפקיד שר הביטחון לוי אשכול, שנעדר ניסיון ביטחוני, במקביל לכהונתו כראש הממשלה. מצב זה איפשר לרבין חופש פעולה גדול. בתפקידו כרמטכ"ל נודע רבין כדקדקן העובד מבוקר ועד לילה לפרטי פרטים, בשונה מ"תרבות האלתור" שהתפתחה בקרב אנשי הפלמ"ח.

השנים הראשונות לכהונתו כרמטכ"ל היו שנים שקטות יחסית, ובמהלכן התעצם צה"ל באופן ניכר ובהן גובשו ושופרו תוכניות מבצעיות למקרה של מלחמה. בוצעו סדרת רכישות צבאיות, שבמהלכן נע צה"ל לעבר אוריינטציה אמריקאית, לצד התקררות הדרגתית ב יחסי ישראל-צרפת מאז עלייתו לשלטון של שארל דה גול, שפעל לחזק את יחסיה של צרפת עם מדינות העולם הערבי. במהלך שנות ה-60, צה"ל רכש לידיו מטוסי מיראז' 3 ו דאסו אוראגן צרפתים ו דאגלס A-4 סקייהוק אמריקאים, טנקי צנטוריון בריטים ו- M48 פטון (ידועים בתור " מגח" בגרסתם הישראלית המשודרגת) אמריקאים, כמו גם טילי MIM-23 הוק אמריקאים. מהלך הרכישות החל עוד בתקופת כהונתו של צור כרמטכ"ל, בתגובה ל עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית מאמצע שנות ה-50 שהפרה את מאזן הכוחות האזורי. עיקר הדגש הופנה לפיתוח חיל השריון, שנכון לתחילת שנות השישים הורכב בעיקרו מטנקי M4 שרמן מיושנים. תמיכת ארצות הברית בישראל גברה במהלך כהונתו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, ובתמורה לרכש הצבאי הכור הגרעיני בדימונה נפתח למפקחים אמריקאים. רצח קנדי לא בלם את התחממות היחסים, ויורשו, לינדון ג'ונסון, המשיך בקו התמיכה בישראל והרכישות הצבאיות, בין היתר לנוכח הידרדרות יחסי ארצות הברית-מצרים.

רבין מינה את בר-לב לראש אג"ם ואת אהרן יריב לראש אמ"ן. בין המינויים הבכירים שלו מינה רבין את ישראל טל למפקד גיסות השריון, את קודמו בתפקיד דוד אלעזר לאלוף פיקוד הצפון ואת אריאל שרון, שקידומו הוקפא בידי שלושת הרמטכ"לים שקדמו לרבין, לראש מטה פיקוד הצפון ובהמשך לראש מחלקת ההדרכה במטה הכללי. יריבות בנוגע לסבב המינויים בין רבין לאשכול וויצמן הובילה בסופו של דבר למינויו של מרדכי הוד למח"א ומינויו של ויצמן לראש אג"ם ולסגן הרמטכ"ל. שני המינויים נעשו בידי אשכול על אפו ועל חמתו של רבין (אשכול אף רמז כי ויצמן הוא המועדף עליו לרשת את תפקיד הרמטכ"ל על אף התנגדותו של רבין). רבין הרבה להשתתף בדיוני ממשלה, והתנגד נחרצות לקיצוץ בתקציב הביטחוני, שהועלה לדיון לנוכח השקט היחסי בגבולות. חששותיו ממלחמה מתואמת של מדינות ערב בישראל ובמטרתם של מדינות ערב להשמיד את ישראל גבר לנוכח המלחמה על המים בצפון. בשנת 1965 החלו ניסיונות חוזרים ונשנים של סוריה לבצע חבלה ב מוביל הארצי, ובחזית הסורית פרצו מפעם לפעם חילופי ירי של טנקים ותותחים, בשל סכסוכי גבול בשטח ההפקר וניסיון סורי שנבלם להטות את מקורות נהר הירדן.

הרמטכ"ל יצחק רבין, 1964

ב- 28 במאי 1965 ביצע צה"ל פעולה רחבת היקף בשטחי ירדן, מבצע צוק סלע, שנועדה לאותת למדינות ערב כי ישראל לא תבליג על המשך פעולות החבלה ועל ניסיונותיהן להטות את מקורות נהר הירדן. בספטמבר 1966 התבטא רבין באופן חריף כלפי סוריה באופן שהסלים את העימות, וננזף על כך על ידי ראש הממשלה לוי אשכול, אשר חידש בעקבות זאת את ההוראה האוסרת על קציני צה"ל להצהיר הצהרות מדיניות. בין 1964 ל-1967 חלה הסלמה בתקריות הגבול של ישראל עם שכנותיה, בראש ובראשונה מול סוריה. פעולות גרילה בחסות ארצות ערב נמשכו, וב-1964 הקימה הליגה הערבית את אש"ף בהנהגתו של אחמד שוקיירי. ההוקעה והאיומים על ישראל מצידן של מצרים וסוריה הגיעו לשיא לאחר ההפיכה בסוריה ב-1966 ועלייתו לשלטון של הזרם הרדיקלי של מפלגת הבעת', בהנהגתו של סלאח ג'דיד. בעקבות ההפיכה, הסלימו תקריות הגבול הבלתי פוסקות והגיעו לשיא באוגוסט עם הפלת שני מטוסי מיג סורים בידי חיל האוויר. נכון לאותה העת, ב-1965, הערכת אמ"ן הייתה שלנוכח הפער ביכולת הצבאית לא תפרוץ מלחמה בין ישראל למדינות ערב עד שנות ה-70. על אף הערכות אלו, רבין העריך כי שנאת מדינות ערב לישראל תוביל אותם למלחמה בהקדם, והעריך שיש צורך בכוננות מלחמה גבוהה כמה שיותר.

ב- 13 בנובמבר 1966 פשט צה"ל על הכפר א-סמוע שמדרום ל חברון ב פעולת תגמול גדולה (הפעולה הצבאית הגדולה ביותר של צה"ל מאז מבצע קדש עשור קודם לכן), שבאה בעקבות פעולות חבלה אחדות בישראל. ראש הממשלה ושר הביטחון אשכול נזף ברבין על הפעולה ועל קנה המידה שלה, שהיה רחב בהרבה מן המצופה. בדיעבד התברר כי פעולת סמוע השפיעה על הלך הרוח של חוסיין, מלך ירדן, שמתוך חשש מפני תוקפנות ישראלית התקרב לברית עם שכנותיו הערביות שהובילה להתערבות הירדנית במלחמת ששת הימים. ב יום הקרבות שנערך ב- 7 באפריל 1967 הופלו שישה מטוסי מיג 21 סוריים, חלקם הופלו בפאתי דמשק, והניצחון הישראלי הביא לפגיעה קשה ביוקרה הלאומית הסורית.

ב- 15 במאי 1967, בעיצומו של יום העצמאות ה'תשכ"ז, צלחו כוחות יבשה מצריים את תעלת סואץ ונכנסו למרחבי סיני, בניגוד להסדרי הנסיגה שנקבעו לאחר מלחמת סיני. רבין מיהר להיפגש עם אשכול, שטען כי מדובר בחזרה על "כוננות רותם". רבין נפגש עם ראש הממשלה למחרת, ושכנע אותו להעלות את רמת הכוננות בצה"ל לאחר שהתייחס ל"קיבעון מחשבתי" - קונספציה - שעלולה להביא למפלה של ישראל, בעודו מתכוון להישענות של אשכול על ההערכה שמדובר בכוננות רותם נוספת. ב-18 במאי נסוגו כוחות האו"ם מסיני לפי דרישת מצרים. ב-19 במאי הגיע אמ"ן למסקנה שהצעד הבא של מצרים יהיה סגירת מצרי טיראן, מהלך שנחשב ל עילה למלחמה ואכן מומש כעבור ארבעה ימים. לנוכח הערכה זאת, אשכול נענה לקריאתו של רבין לגיוס כמעט מלא של מערך המילואים, כולל איוש 800 מתוך 1,000 הטנקים שהיו בשירות צה"ל. רבין עצמו היה משוכנע שיש לצאת ל מלחמת מנע. כך נכנסה ישראל למצב חירום שכונה תקופת ההמתנה, אשר הסתיים ביציאתהּ של ישראל ל מלחמת ששת הימים ב-5 ביוני. תקופת ההמתנה הייתה תקופה של חרדה גדולה בציבור הישראלי מפני המלחמה המתקרבת (מה שהתבטא בהקמתה של ממשלת אחדות ובלחץ למנות את משה דיין לתפקיד שר הביטחון, בחפירת שוחות הגנה או ב פזמון " נאצר מחכה לרבין" לחיזוק המורל הלאומי).

עיקר המטכ"ל תמך בעמדתו של רבין בדבר מלחמת מנע. לעומת זאת אשכול ניסה להימנע ממלחמה, וכמוהו גם רוב של שרים בממשלתו. ראש הממשלה ידע כי ארצות הברית רואה לחיוב הימנעות ישראלית מהיענות לפרובוקציות של שכנותיה. חילוקי הדעות הובילו לקרע חלקי בין רבין לאשכול, שבעקבותיו פנה רבין להתייעצות עם יריביו הפוליטיים של אשכול, בן-גוריון ודיין. בן-גוריון העריך כי סיכויי הניצחון במלחמה אינם גבוהים וכי יש להימנע ממנה, בעוד לעומתו דיין תמך ביציאה למלחמת מנע. בעקבות מינויו של דיין לשר הביטחון, חוזקה עמדתו של רבין בדרג המדיני.

מנהיגים אחדים בישראל הטיחו ברבין האשמות כבדות על שהוא גורר את צה"ל למלחמה. בן-גוריון הזהיר אותו בפגישה לילית ביניהם כי הוא גורר את המדינה למצב חמור ולבידוד בינלאומי, והאשים אותו ואת אשכול באחריות למצב. מנהיג ה מפד"ל, חיים משה שפירא, הטיח ברבין: "איך אתה מעז ללכת למלחמה כאשר כל התנאים הם לרעתנו?" רבין היה עייף, מתוח ועישן סיגריות בשרשרת. הוא יצא לחופשת מחלה בת יום אחד ב- 23 במאי 1967. באותו יום זימן אליו את עזר ויצמן, ראש אג"ם, לדברי ויצמן, רבין אמר לו שהוא סיבך את ישראל עקב טעויות שעשה, והציע לו להתמנות לרמטכ"ל במקומו. ויצמן, לטענתו, סירב ואמר לרבין: "יצחק, אתה יודע שאני רוצה להיות הרמטכ"ל, אבל לא אקבל את התפקיד בתנאים כאלה. אם תתפטר - זה שווה לנאצר כמה דיוויזיות. צה"ל לא יבין זאת. בנסיבות הנוכחיות הקשות - תהיה זו מהלומה למורל הצבא". רופאו נתן לו זריקת הרגעה שהרדימה אותו עד למחרת בצהרים. למחרת שב רבין לתפקוד מלא. בינתיים ממלא מקומו, ויצמן, הורה על כוננות צבאית למתקפה רבתי מיידית על מצרים, וזאת נגד קביעת הממשלה להמתנה בת 48 שעות לפני הערכת מצב מחודשת.

רבין התאושש מוקדם מהצפוי ושב לפיקוד מלא. כעבור מספר ימים החליטו הוא ואשכול להעניש את ויצמן על פעילותו, דרך כך שהחליפו אותו בבר-לב בתפקיד סגן הרמטכ"ל והמיועד לרשת את התפקיד מרבין. באותה העת ציפו השרים היונים בממשלה לבשורה של פריצת דרך דיפלומטית מצידו של שר החוץ אבא אבן, שהיה במסע דיפלומטי. בהסכמתו של אשכול פנה רבין לאבן וקרא לו להביא התחייבות לתמיכה אמריקאית חד משמעית בישראל. בסופו של דבר העניק הממשל האמריקאי תשובה מעורפלת לבקשות שר החוץ, ורבין דרש פעם נוספת יציאה למלחמת מנע. לנוכח הפצרותיו של הנשיא ג'ונסון שישראל תמנע ממלחמה, רבים בממשלה המשיכו לאחוז בעמדות יוניות גם לאחר הקמת ממשלת האחדות הלאומית. ב- 2 ביוני במהלך דיון ה ממשלה ומספר אלופים כולל הרמטכ"ל, התקבלה החלטה ליציאה למלחמה. השרים היחידים שהתנגדו ליציאה למלחמה בהצבעה היו חיים משה שפירא מהמפד"ל ו זלמן ארן ממפא"י.

מלחמת ששת הימים

יצחק רבין במהלך נאום הר הצופים

ב- 5 ביוני יצא צה"ל, בפיקודו של רבין, ל מלחמת ששת הימים, שבה הכריע את צבאות מצרים, ירדן וסוריה, והגיע להישגו הצבאי הגדול מעולם. בתחילת המלחמה, בבוקר 5 ביוני, שהה במטה חיל האוויר עד לסיום מבצע מוקד שקרקע את חילות האוויר של ארצות ערב והעניק לישראל עליונות אווירית ישר עם תחילתה של המלחמה. בסיום מבצע מוקד עבר אל " הבור" לעקוב אחרי פלישת שלוש האוגדות לחצי האי סיני. למחרת נפגש בצפון סיני עם מפקדי האוגדות, ולנוכח הציפייה שברית המועצות תדרוש סיום מיידי למלחמה ב מועצת הביטחון של האו"ם, דיין הורה לרבין לקדם השתלטות מהירה על שארם א-שייח', ורבין עצמו הרחיב את הפקודה להשתלטות על כל חצי האי סיני. לאחר ויכוח בין רבין לדיין העניק דיין היתר להתקדם עד לגדה המזרחית של תעלת סואץ רק ב-9 ביוני.

במקור לא הייתה כוונה במטכ"ל לפתוח חזית ירדנית במלחמה, אך כניסתה של ירדן למלחמה וההשתלטות על ארמון הנציב הובילה לפתיחתו של הקרב על ירושלים ורבין הורה בצהרי 5 ביוני להניע את חטיבה הצנחנים 55 להשתלטות על הר הצופים. בליל אותו היום השתלטו כוחות צה"ל על לטרון ו ג'נין. ב-07:00 בבוקר 7 ביוני פגש רבין בדיין ב"בור" ושר הביטחון הורה לו לקדם את ההשתלטות על העיר העתיקה בהקדם, טרם כניסת הפסקת אש מטעם האו"ם לתוקפה בליל אותו היום (בחזית הירדנית). לאחר ההשתלטות על מזרח ירושלים נמשך הכיבוש של הגדה המערבית, שהושלם ב-8 ביוני והביא לסיומה של המערכה בחזית הירדנית. אלמלא יהירותו של חוסיין והצטרפותו למלחמה, כך טען רבין, היו הגדה המערבית ומזרח ירושלים נשארות בידיה של ירדן.

בהמשך ניסה רבין לשכנע את חברי הממשלה לפתוח בחזית נוספת מול סוריה. אשכול, שחשש מהאפשרות של פגיעה סורית במוביל הארצי, תמך ברבין, אך דיין התנגד לפתיחת חזית נוספת שעלולה לסבך את ישראל במתיחות גוברת מול ברית המועצות. ב-8 ביוני הורה רבין לאלוף פיקוד הצפון, אלעזר, להתכונן לקראת אפשרות של פלישה לגולן הסורי בהתרעה קצרה. בבוקר יום המחרת התהפכה עמדתו של דיין והוא הורה ישירות לאלעזר לפתוח במתקפה על החזית הסורית, ועשה זאת כשהוא עוקף את רבין ופועל ללא ידיעתו. ההשתלטות על רמת הגולן נמשכה יומיים של קרבות עקובים מדם במהלכם הופעל לחץ בינלאומי כבד על ישראל. תחילה התרכזה השתלטות על הציר הצפוני של הרמה, ו קוניטרה, לב הנתח הארי של הגולן, נכבשה בידי כוחות צה"ל שעות ספורות לאחר כניסת הפסקת האש הרשמית ב-10 ביוני. רבין העניק לאלעזר גיבוי מלא וצה"ל הספיק להשתלט על כל דרום הרמה עד להסדר תיאום קווי הפסקת אש עם ראש משקיפי האו"ם.

צה"ל כבש במלחמה את סיני, רצועת עזה, יהודה ושומרון, מזרח ירושלים ושטחים נרחבים ב רמת הגולן. השטח הכולל שנכבש גדול פי שלושה משטחה של מדינת ישראל שלפני המלחמה. המטרה הראשונית של המטכ"ל בפרוץ המלחמה הייתה השגת עומק אסטרטגי מול מצרים וסוריה, אך התפתחויות המלחמה הובילו להתרחבות הכיבושים בכל החזיתות, כולל הוספת החזית הירדנית. על תפקודו במלחמה העיד לימים רבין:

היו לי הרבה שעות קשות ולא מעט חששות לפני המלחמה. אך ברגע שחיל האוויר הישראלי השמיד את המטוסים המצריים, ואחרי שחיל השריון בפיקודו של האלוף ישראל טל הבקיע את מערך רפיח והתקדם בכיוון אל עריש - רווח לי, וידעתי כי ניצחנו... רגעים גדולים אחרים הזכורים לי... ההצלחות בגדה המערבית - וכמובן, גולת הכותרת: איחוד ירושלים.

לאות הוקרה על הניצחון במלחמת ששת הימים העניקה האוניברסיטה העברית לרבין תואר דוקטור לשם כבוד. בטקס קבלת התואר, שנערך על הר הצופים, נשא רבין את " נאום הר הצופים", שביטא את רוח צה"ל, וזכה להד רב. במאמר שפרסם במלאת 10 שנים למלחמה הציג רבין את משמעות תוצאותיה:

בהיעדר שלום, נתנה מלחמת ששת הימים בידי ישראל את קוי ההגנה הכמעט טובים ביותר שניתן לשרטט על מפת המזרח-התיכון. היא גם נתנה את קלפי המיקוח הטובים ביותר בכל ניסיון להשיג הסדרים מדיניים. מלחמת ששת הימים העניקה למדינת ישראל מעמד בלתי רגיל בעולם בכלל ובעולם היהודי בפרט, והיא נתנה גם תחושת הישג וסיפוק לעם בישראל.

במחצית השנה האחרונה לכהונתו כרמטכ"ל לאחר המלחמה תמך רבין בשימוש בשטחים שנכבשו בתור קלפי מיקוח פוליטיים, תוך כדי סיפוח ירושלים על חשיבותה הלאומית וה סנטימנטלית וסיפוח של לכל הפחות חלק מרמת הגולן בעבור עומק אסטרטגי. מצרים בהנהגתו של נאצר החלה בסדרת תקיפות גבול והתכתשויות מכוונות שסימנו את תחילתה של מלחמת ההתשה. תקריות אלו הסלימו כאשר באוקטובר הוטבעה המשחתת אח"י אילת ונהרגו 47 חיילים. בתגובה צה"ל ביצע פעולת תגמול יזומה להבערת בתי הזיקוק בעיר סואץ. שר הביטחון דיין הרבה להתערב בהחלטותיו של רבין לגבי עוצמת הפגיעה בפעולות התגמול והסדר הפיקוד עליהן. רבין קיבל סדרת הצעות להצטרף לפוליטיקה, והוצעו לו אף תפקידי שרים זוטרים. הוא שלל זאת וביקש מראש הממשלה אשכול שעם סיום תפקידו כרמטכ"ל יתמנה לשגריר ישראל בארצות הברית. אשכול הופתע אך לנוכח התעקשותו של רבין הוא התרצה.

בסוף דצמבר 1967 פרש רבין מתפקיד הרמטכ"ל ופשט את מדיו, ירש אותו סגנו, חיים בר-לב, לפי מינויו של אשכול ולפי המלצתו של רבין עצמו.

קריירה פוליטית

שגריר ישראל בארצות הברית

יצחק ולאה רבין בעת ששירת כשגריר ישראל בארצות הברית, 1968

ראש הממשלה יצחק רבין מתראיין לעיתון הגרמני דר שפיגל, 1974. צלם: דן הדני.

עם פרישתו מצה"ל, ולפי בקשתו, מונה רבין, בפברואר 1968, ל שגריר ישראל ב ארצות הברית, וכיהן בתפקיד זה חמש שנים. בתקופה זו הפכה ארצות הברית לספק הנשק העיקרי של ישראל, ותהליך זה הואץ עקב הטלת האמברגו הצרפתי על ישראל בעקבות היות ישראל המדינה התוקפנית כביכול שפתחה במלחמת ששת הימים. בפרט, הצליח רבין להביא לביטול ה אמברגו על משלוח מטוסי F-4 פנטום לישראל, ובמהלך כהונתו גדלה נכונותה של ארצות הברית לסייע לישראל. ממשל ג'ונסון התנה את רכש המטוסים בהיתר ישראלי לביקור שנתי של מפקחים אמריקאים בכור בדימונה ובהבטחה שהמטוסים לא יישאו ראש נפץ גרעיני. רבין העריך כי הממשל האמריקאי לא ילחץ על ישראל בדרישות אלו וממשלת אשכול אימצה את הערכתו, שהתבררה כנכונה.

רבין שיער כי כל עוד ארצות הברית שקועה בבוץ של מלחמת וייטנאם, התערבותה במזרח התיכון ומכאן גם הלחץ שהיא עלולה להפעיל על ישראל יהיו מוגבלים בלבד. שנה לאחר מינויו לשגריר התחלף הממשל בוושינגטון עם יציאתו של הנשיא ג'ונסון ה דמוקרטי וכניסתו של ריצ'רד ניקסון מ המפלגה הרפובליקנית, שהיה המועמד המועדף על רבין. רבין נחשב מקורב לרפובליקנים ובפרט ל יועץ לביטחון לאומי, הנרי קיסינג'ר, שהיה לעמוד התווך של מדיניות החוץ האמריקאית בממשל ניקסון.

בעקבות פטירתו של אשכול ב- 1969, ירשה אותו גולדה מאיר, שאחזה מעמדות ניציות בהקשר לאחיזת השטחים והמשא ומתן להסדר, בשונה מרבין שנחשב ליוני. על אף חילוקי הדעות ביניהם, היה על רבין לייצג את עמדת הממשלה גם אם לא תמיד צידד בה בעמדתו האישית ומאיר ראתה בו יורש פוטנציאלי להנהגת המפלגה, מנהיג עולה של מפא"י שיכול להשתוות לדיין ופרס, יוצאי רפ"י. טרם הבחירות לכנסת השביעית רמזה מאיר לרבין כי תמנה אותו לתפקיד שר החינוך והתרבות בממשלתה הבאה, אך לאחר הבחירות הוחלט להשאירו בתפקידו כשגריר בוושינגטון. במהלך כהונתו כשגריר עלתה החשיבות והסמכות של המשרה והוא תיאם עמדות ופעולות ישירות מול ראש הממשלה מאיר ללא תיאום משרד החוץ בראשותו של אבן. כמו כן, רבין היה חבר ב" מטבחון" המורחב של מאיר. רבין הרבה לבקר בישראל ולהשתתף בייעוץ לממשלה בנושאי ביטחון, בעיקר נושאים הנוגעים למלחמת ההתשה. במסגרת המלחמה, רבין תמך בפעולת תגמול להתקפות המצריות שתבוצע בעומק מצרים, שבאה בדמות הפצצות אוויריות לעומק שטח מצרים, מינואר ועד אפריל 1970.

במהלך ספטמבר השחור רבין תיאם בין ממשל ניקסון וקיסינג'ר לבין ממשלת ישראל. קיסינג'ר העביר לראש הממשלה מאיר, דרך רבין, הודעה כי ארצות הברית תומכת בהתערבות ישראלית לצד חוסיין, מלך ירדן נגד המורדים הפלסטינים בארצו ונגד ההתערבות הצבאית הסורית בצפון ירדן. ישראל החלה להעלות כוננות צבאית לקראת פעולה נגד סוריה בצפון ירדן וייתכן שגם ברמת הגולן, אך ב-22 בספטמבר ביצע צבא ירדן מתקפת נגד ששינתה את מפת המצב במאבק והביאה לנסיגת הכוחות הסורים חזרה לקו ה גבול הבינלאומי, ללא הצורך בהתערבות ישראלית. בהמשך הביס משטר המלך את המורדים הפלסטינים בארצו והניס את מנהיגיהם. ההיענות הישראלית לדרישה האמריקאית תרמה ליחסי ארצות הברית וישראל והנשיא ניקסון שיבח את רבין אישית.

לאחר שובו מ וושינגטון בשנת 1973, הצטרף ל מפלגת העבודה, ושובץ במקום ה-20 ברשימתהּ ל כנסת. רבין היה מקורב לשר האוצר פנחס ספיר ול ראש עיריית תל אביב מטעם המפלגה, יהושע רבינוביץ. במהלך מלחמת יום הכיפורים לא נשא בתפקיד רשמי כלשהו, למרות בקשותיו. רבין לקח על עצמו תפקיד של משקיף ויועץ לא רשמי לרמטכ"ל דוד אלעזר והשתתף במספר פגישות מכריעות של המטכ"ל ב"בור". ביום הרביעי למלחמה נעתר לבקשתו של שר האוצר ספיר לעמוד בראש " מלווה חירום" לגיוס כספים להוצאות המלחמה. המלחמה התניעה את מנהיגי מפלגת העבודה לקדם את המשא ומתן להסדר שלום, ודרך כך קודמו עמדותיו היוניות של רבין. ב בחירות לכנסת השמינית ביום האחרון של שנת 1973, מפלגת העבודה נפלה רק בחמישה מנדטים והחזיקה ב-51 מושבים בכנסת החדשה. רבין לקח חלק במסע הבחירות וזוהה בציבור כאחד מהבודדים במפלגת העבודה שלא נשאו באחריות על מחדל המלחמה.

ראש הממשלה: קדנציה ראשונה (1974-1977)

ערך מורחב - ממשלת ישראל השבע עשרה

ראש הממשלה יצחק רבין ושר הביטחון שמעון פרס בביקור בשייטת ספינות הטילים, 1975. בימין התמונה - מפקד השייטת, אל"ם אלי רהב, ובשמאלה - מפקד חיל הים, אלוף בנימין תלם

ראש הממשלה רבין עם נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר, מרץ 1977

בינואר 1974 נבחר רבין ל כנסת השמינית והתמנה ל שר העבודה במרץ של אותה שנה במסגרת הממשלה השש עשרה. מינויו נערך לאחר התחרות על תפקיד שר הביטחון מול משה דיין, שהחליט להתפטר ובסופו של דבר חזר בו וגולדה השאירה אותו בתפקיד. כעבור שלושה חודשים, עם התפטרותהּ של ראש הממשלה גולדה מאיר בעקבות דו"ח ועדת אגרנט והזעקה הציבורית נגד התנהלותו של הדרג המדיני במהלך מלחמת יום הכיפורים, התמודד רבין על הנהגת מפלגת העבודה מול שמעון פרס - התמודדות ראשונה מבין רבות בין השניים. ב־ 22 באפריל 1974 נערכה הצבעה חשאית במרכז מפלגת העבודה, בה קיבל רבין 298 קולות לעומת 254 שלהם זכה פרס. לרבין ניתנה תמיכתו הפומבית של ספיר ותמיכתה הפרטית של מאיר. לאחר ניצחונו בבחירות פנימיות אלו, התמנה רבין ב- 3 ביוני 1974 לראש הממשלה החמישי של מדינת ישראל וה" צבר" הראשון בתפקיד זה. רבין בן ה-52 היה צעיר ראשי הממשלות עד אז, והראשון שנולד במאה העשרים. כמו כן, היה ראש הממשלה הראשון שהתחנך במלואו במערכת החינוך הישראלית והראשון ששירת בצה"ל.

ההרכב הקואליציוני של ממשלת רבין, הממשלה השבע עשרה, היה דומה לזה של ממשלת גולדה מאיר - המערך, מפד"ל, ו ליברלים עצמאיים - פרט לארבעת החודשים הראשונים, שבהם לא היו מפלגות דתיות ב קואליציה, בעוד מפלגת רצ בראשות שולמית אלוני הייתה חברה בהּ. השרים הבכירים בממשלתו היו כולם חדשים בתפקידם: שמעון פרס שר הביטחון, יהושע רבינוביץ שר האוצר ו יגאל אלון שר החוץ ו סגן ראש הממשלה. בין מקורביו הפוליטיים של רבין מתוך המחנה הפנימי שלו במפלגה היו בר-לב, אהרן יריב, יוסף נבו, אברהם עופר ו מאיר עמית. בממשלתו החדשה רבין טען כי נערכו "חילופי משמרות" בצמרת, כיוון שעיקר תפקידי המפתח בממשלה התפנו והוחלפו בממשלתו החדשה. תחילה הקים קואליציה בת 61 מנדטים ביחד עם מפלגת ליברלים עצמאיים ו רצ. בהמשך, עם צירופה של המפד"ל לממשלה, פרשה רצ והקואליציה התבססה על 66 מנדטים.

בחזית המדינית נערך בתחילת כהונתו של רבין משא ומתן עם מצרים על הסכם הביניים שבעקבות מלחמת יום הכיפורים. חצי שנה לאחר מינויו לראש הממשלה נפגש רבין בחשאי ב מוחמד רזא שאה פהלווי, השאה של איראן, ב טהראן. השאה הפציר ברבין שיקדם את המגעים עם מצרים וירדן בגמישות מתוך אמונה ברצונם הטוב של שליטי המדינות ומטרתם להביא לשלום קבע. השאה עצמו לקח חלק בקידום המגעים להסכם הביניים, בינואר 1975 נפגש עם נשיא מצרים סאדאת בטהראן ובאוגוסט נפגש בשנית עם רבין, שבועיים לפני חתימת ההסכם. רבין העדיף לפתוח תחילה ערוצי משא ומתן עם מצרים ועם ירדן, ולהשאיר את שאלת סוריה והגולן להמשך הדרך. ההסכם הושג לאחר מסע דילוגים של הנרי קיסינג'ר בין שתי המדינות. ההסכם כלל נסיגה ישראלית מ מעברי הגידי ו המיתלה ללא תמורה מדינית מצרית. בנוסף על כך, ההסכם המחיש את הפיכתה של ארצות הברית לשחקן הגלובלי היחיד בזירה, על גבי חשבונה של ברית המועצות. ארצות הברית הבטיחה תמורה כלכלית למצרים בתמורה להסכם, אך בשביל להימנע מפגיעה ביחסים עם ישראל, במהלך ביקור הנשיא ניקסון בישראל, הנשיא ומזכירו קיסינג'ר הציעו לרבין חבילת נשק חדשה. לדאבונו של הממשל האמריקאי, רבין התנה את תמיכתו בהסכם בוויתור מצרי מדיני, דוגמת סיום רשמי של מצב המלחמה או ריכוך החרם הכלכלי. צוות משפטנים, ובהם שר המשפטים חיים יוסף צדוק וה יועמ"ש מאיר שמגר הגישו לרבין דו"ח לפיו אין אחיזה ל"סיום מצב הלחימה" ב משפט הבין-לאומי. רבין התעלם מן המלצת הדו"ח כיוון שראה בסיום רשמי של מצב הלוחמה הצהרת כוונות של קהיר וסירב לוותר עליה. מעבר להפחתת ההוקעה של ישראל דרך התקשורת המצרית, ממשל סאדאת במצרים לא היה מוכן להתפשר על דבר.

שרטון זה שעליו עלו המגעים להסדר ביניים הובילו למשבר ביחסי ממשלת רבין וממשל ג'רלד פורד ( 1974- 1977), שגם בו המשיך קיסינג'ר להיות המתווה העיקרי של מדיניות החוץ האמריקאית. הממשל האמריקאי יזם את " ההערכה מחדש" של היחסים עם ישראל. התוצאה בפועל של מדיניות זו התבטאה בהקפאת החתימה על עסקאות נשק חדשות (כולל הקפאת רכישת מטוסי מקדונל דאגלס F-15 איגל ו טילי קרקע-קרקע מסוג לאנס, שהובטחו בשיחות בעל פה), פגישות לא רשמיות של שליחים של הממשל האמריקאי עם אנשי אש"ף, והפסקת תיאום העמדות לקראת כינוסה של ועידת ז'נבה (שלא התכנסה בסופו של דבר). רבין ציין ש"הערכה זו הייתה אחת התקופות הקשות ביותר ביחסים בין ארצות הברית וישראל". דעת הקהל האמריקאית התנגדה למדיניות התקיפה ביחס לישראל ו-76 סנאטורים חתמו עצומה לנשיא פורד נגד המדיניות, כאשר בראשם הסנאטור הדמוקרטי הפרו-ישראלי הנרי ג'קסון.

הסכם הביניים נחתם לבסוף ב־ 4 בספטמבר 1975, לאחר נסיגה אמריקאית ממדיניות "ההערכה מחדש", והוא אשרר את מחויבותן של ישראל ומצרים להמשך הפסקת האש ולפתרון הסכסוך בדרכי שלום. במסגרת ההסכם נסוגה ישראל מרצועה שכללה את רוב שדות הנפט ב סיני, ונוצר אזור חיץ בפיקוח כוחות ה או"ם. מצרים התחייבה לאפשר הובלת מטענים לא צבאיים לישראל וממנה ב תעלת סואץ. ההסכם לווה בהסכם ישראלי-אמריקאי, שבמסגרתו נתנה ארצות הברית ערבות לאספקת נפט לישראל כתחליף לשדות הנפט שפונו בסיני, בראש ובראשונה הזיקוק מ אבו רודס שסיפק בין 55% ל-60% מכלל הנפט שצרכה ישראל. המשא ומתן וההסכם נענו בהפגנות ימין, שבהן נשא מנחם בגין נאומים נגד ההסכם, וכן בהפגנות שמאל בעד ההסכם.

בעקבות מלחמת יום הכיפורים, ארצות הברית הבטיחה סיוע בן 2.2 מיליארד דולר לישראל לשיקום כלכלתה ועוצמתה הצבאית לאחר המלחמה. במהלך 1974 הגיע רבין להסכם עם הנשיא החדש פורד שכלל תוספת של סיוע ביטחוני בן 750 מיליון דולר שענה על עיקר הדרישות של צה"ל. רבין, אלון ופרס לקחו חלק בסדרת פגישות חשאיות עם חוסיין מלך ירדן. במהלך הפגישות אמנם לא הגיעו לפריצת דרך, אך החלה ידידות ושותפות בין רבין למלך חוסיין. הקושי בקיום המשא ומתן גבר לאחר ועידת רבאט של הליגה הערבית בסוף 1974, שקבעה כי אש"ף בהנהגתו של יאסר ערפאת ולא ירדן, הוא הארגון המייצג מבחינה לגיטימית את ה פלסטינים. במקביל, ממשלת רבין המשיכה את תמיכת קודמותיה ב כורדיסטן העיראקית בהנהגת מוסטפא בארזאני. במסגרת הסכסוך הכורדי-עיראקי ב-1974 הכוחות הכורדים השתמשו בטילי נ"ט סאגר שהועברו לידיהם מישראל נגד הצבא העיראקי.

במהלך 1975, לאחר הישג הסכם הביניים עם מצרים, צנחה הפופולריות של רבין וממשלתו לנוכח סדרת פרשות שצצו זו אחר זו. בתקופה זו הגבירה תנועת " גוש אמונים" את פעילותהּ, ובגיבויו של פרס ובתמיכה של חלק מצעירי המפד"ל (בפרט זבולון המר) החלה לפעול להקמת יישובים ב יהודה ושומרון. רבין התנגד לכך, ובספרו כינה את גוש אמונים "סרטן בגופה של הדמוקרטיה הישראלית". הממשלה כן אישרה, עם זאת, את הקמתה של אריאל במרכז השומרון. פרשת ההתיישבות ב סבסטיה הסתיימה בפשרה שהייתה בבחינת רבין ניצחון פירוס, שכן פגעה במעמדו ובתמיכה הציבורית בממשלתו.

במסגרת המלחמה ב טרור ערך צה"ל את " מבצע אנטבה" לשחרור 105 חטופים יהודים וישראלים ב אוגנדה, שעל ביצועו זכתה ישראל בקרב העולם המערבי להערכה ולהערצה על תעוזת הממשלה. רבין לא מיהר לאשר מבצע צבאי ושקל חלופות אחרות. פרס הטיל על הצבא למצוא תוכנית, והוא, יחד עם שרים נוספים, תמך בפעולת חילוץ באמצעות צה"ל עוד בטרם הוצגה תוכנית החילוץ המעשית. רבין פסל את התוכניות הראשונות שהוצגו בפניו, אולם כאשר הונחה בפניו תוכנית מפורטת של צה"ל לחילוץ החטופים, הוא ערך הצבעה בממשלה שבה רוב מוחץ תמך בתוכנית החילוץ. למעשה, רבין אישר את היציאה לדרך ברגע שהתקבל האישור של אל"ם אהוד ברק (עוזר המבצעים של ראש אמ"ן באותה העת) לגבי נחיתת התדלוק ב קניה, עוד לפני שהממשלה אישרה את התוכנית. בעקבות נפילתו של מפקד המבצע יונתן נתניהו בעת ביצועו, החליט רבין לשנות את שם המבצע מ"אנטבה" ל"יונתן". ההצלחה היוצאת דופן של המבצע תרמה באופן זמני לשיפור מעמדו של רבין והערכת פועלו בציבור.

ב-30 במרץ 1976, בעקבות החלטת הממשלה להפקיע אדמות של אזרחים ערבים ב גליל, פרצה שביתה כללית ועמה החלו סדרת הפגנות של ערביי ישראל נגד ממשלת רבין שנודעו בהמשך בתור יום האדמה. ההפגנות נערכו בעיקר ב סח'נין, ב עראבה וב דיר חנא. בהחלטה של ראשי העבודה, רבין, פרס ושר המשטרה שלמה הלל, הוכנסו כוחות צבא ו משטרה כדי לדכא את ההפגנות, שעם הזמן הפכו אלימות. שישה מפגינים נורו למוות: ארבעה על ידי כוחות צה"ל ושניים על ידי ה משטרה. שלושה מההרוגים היו בסח'נין. מאז מצוין היום בקרב חלק מהאוכלוסייה הערבית בישראל כסמל למאבק במה שחלקם תופסים כמדיניות מפלה של ממשלות ישראל.

ראש הממשלה רבין ושר החוץ אלון ברצועת חוף בעזה, 19 באפריל 1977.

ממשלת רבין סבלה מאי-יציבות ומסכסוכים בין רבין לבין שר הביטחון פרס, שרבין חש כי הוא חותר תחתיו. הסכסוכים עם פרס החלישו מאוד את יכולת הפעולה של רבין. חרף זאת, חוללה ממשלת רבין מספר שינויים משמעותיים בתחום הכלכלה, ניקיון הכפיים ו חופש הביטוי. בתקופת כהונתו של רבין נחקרו והתגלו פרשות שחיתות בצמרת המדינה. החקירות נערכו בעידודו ובתמיכתו של רבין, אף שהיו מעורבים בהן אישים מקורבים לרבין, כ אשר ידלין, מועמדו של רבין לתפקיד נגיד בנק ישראל, וכאברהם עופר שכיהן כ שר הבינוי והשיכון. עופר התאבד בסופו של דבר ללא שהוגש כתב אישום נגדו ב-3 בינואר 1977. רבין הזדעזע, הוא האמין בחפותו של עופר וטען כי החקירה שלו התארכה עקב חתירה של פרס תחתיו (עופר היה מבין התומכים העיקריים של מחנה רבין בתוך מפלגת העבודה). לנוכח פרשיות השחיתות רבין נותר בעל מוניטין ציבורי של אדם ישר ללא רבב, אך האופוזיציה ניצלה לטובתה את הפרשות וטבעה את הסיסמה "מושחתים, נמאסתם".

שר האוצר בממשלת רבין, יהושע רבינוביץ, הוביל שני מהלכים מרחיקי לכת בתחום המיסים:

הרפורמה במס הכנסה, בעקבות המלצותיה של "ועדת בן שחר", ששינתה את פניו של מס ההכנסה בישראל, ובפרט ביטלה מנגנונים רבים להתחמקות ממס.

הטלתו של מס ערך מוסף, שהפך למרכזי שבמסים העקיפים בישראל, וביטול מסי קנייה רבים.

ה אינפלציה, שהחלה לעלות כבר בתחילת שנות ה-70, גאתה אחרי מלחמת יום הכיפורים בשל העלייה בהוצאה הביטחונית ובשל משבר הנפט, אך ירדה לכ-25% לשנה בתקופה שקדמה לכינונהּ של ממשלת רבין. רבין ורבינוביץ לא נקטו במדיניות של ריסון תקציבי, שמשמעותהּ הייתה פיטורי עובדים במגזר הממשלתי וקיצוץ בתוכניות הרווחה. האפשרות לקיצוצים הועלתה לדיון על סדר היום, אך נעצרה לנוכח מאבקים פנימיים בתוך הממשלה והתנגדות לה. שיעור האינפלציה במהלך כהונת ממשלת רבין נע בין אינפלציה שנתית של 39.7% (1974 לעומת 1973) לאינפלציה שנתית של 31.3% (1976 לעומת 1975). רמת ה אבטלה נשמרה נמוכה לאורך כל תקופת כהונת ממשלתו, פחות מ-4%. ב-8 בנובמבר 1974 הוחלט לבצע פיחות בשער המטבע ביחס ל דולר האמריקאי בסך 43%, מ-4.2 לירות ארץ-ישראלית ל-6 לירות לדולר.

בתקופת ממשלת רבין הראשונה נבנו בבנייה ציבורית ובסיוע נדיב במימון הרכישה עשרות אלפי דירות לזוגות צעירים ולמתפנים מ שכונות עוני. נבנו שכונות חדשות רבות, ובכללן שכונות שנוסדו כשכונות לזוגות צעירים וליוצאי שכונות עוני, והפכו תוך זמן קצר לשכונות יוקרה, כדוגמת רמת אביב ג' ו רמת שרת בירושלים.

ב- 14 בדצמבר 1976 נערכה ב כנסת הצבעה על הצעת אי אמון שהגישה החזית הדתית התורתית בשל חילול השבת שנגרם מקיום טקס קבלת מטוסי F-15 ראשונים ל חיל האוויר שהתקיים סמוך לכניסת השבת. שניים משלושת שרי סיעת המפד"ל נמנעו בהצבעה. רבין, בהתייעצות עם שר המשפטים חיים צדוק, החליט לראות את הצבעתם זו כהתפטרות (החוק לא אפשר אז לראש הממשלה לפטר שר אלא אם נמנעה סיעתו מלתמוך בממשלה ב הצבעת אי-אמון). הוא הודיע על כך בכנסת ב- 20 בדצמבר, ובאותו לילה כינס ישיבת ממשלה מיוחדת שבה הודיע על כוונתו להתפטר, ונסע לבית הנשיא להגיש את התפטרותו. במהרה התקבל חוק לפיזור הכנסת ולהקדמת הבחירות ל- 17 במאי 1977, מה שהבטיח שה ממשלה תהיה עד אחרי הבחירות ממשלת מעבר שבהּ אי אפשר להביע אי אמון. הליך זה כונה על ידי רבין או מקורביו " התרגיל המבריק", כינוי שמאוחר יותר נחשב אירוני.

רבין העריך שדרך הקדמת הבחירות ישתפרו סיכויי מפלגתו לנצח, מתוך הנחה כי מנהיגי מפלגת שינוי לא יספיקו לגדול לכדי כוח אלקטורלי מרכזי שינגוס בקולותיה של העבודה, כמו גם שהאופוזיציה בראשות הליכוד לא תספיק לארגן קמפיין בחירות משמעותי. שתי ההנחות התבדו, ולמעשה הכינו את הקרקע לקראת " המהפך". "שינוי" ו"התנועה הדמוקרטית" התאחדו למפלגת ד"ש - התנועה הדמוקרטית לשינוי בהנהגת יגאל ידין, שסחפה חלק נרחב ממצביעי העבודה לטובתה. כמו כן, "התרגיל המבריק" הוביל לקרע בין מפלגת העבודה למפד"ל, והשפיע על הירקמות הברית בין המפד"ל לליכוד, שעלייה התבססה בהמשך ממשלת בגין הראשונה.

חודשיים לפני הבחירות, במרץ, ביקר רבין בוושינגטון והיה עליו להתמודד מול משבר נוסף. הנשיא הדמוקרטי החדש, ג'ימי קרטר, ניסה לקדם התערבות אמריקאית רחבת היקף במשא ומתן לשלום במזרח התיכון, ותמך נחרצות בהקמתה של מדינה פלסטינית או לכל הפחות ישות אוטונומית הקשורה בבחינה חוקית לממלכת ירדן שתתקיים בגבולות הקו הירוק. ממשלת רבין ניסתה להתגבר ללא הצלחה על הפער העדתי החברתי-כלכלי בין ספרדים ל אשכנזים, שהפכה לכלי פוליטי בידי יריביו.

בהתמודדות הפנימית במרכז מפלגת העבודה שהתקיימה בפברואר 1977 ניצח רבין שוב את שר הביטחון שמעון פרס, ברוב קטן, ונבחר למועמד המערך לראשות הממשלה. התמודדות זו גרמה להידרדרות משמעותית ביחסים האישיים בין השניים, וחידוד ההבדלים האידאולוגיים ביניהם. אולם ב-15 במרץ פרסם עיתונאי " הארץ" דן מרגלית את פרשת חשבון הדולרים - קיום חשבון בנק בארצות הברית השייך לבני הזוג רבין, בניגוד לחוק הפיקוח על מטבע זר. שר האוצר רבינוביץ רצה להטיל על רבין קנס, מעשה שהיה מונע הגשת כתב אישום. אולם היועץ המשפטי לממשלה אהרן ברק קבע כי יש להעביר את העניין לפרקליטות, בשל גובה הסכומים הרב שבחשבון. לאחר שהתברר לו שבכוונת רבין להתפטר, הסתפק ברק בהעמדתה לדין של לאה רבין ובכופר שהוטל על יצחק רבין. רבין החליט להתפטר ממועמדות המפלגה לראשות הממשלה והודיע על כך בשידור טלוויזיה דרמטי ב- 7 באפריל 1977 בשעה 23:40. הביוגרף של רבין, יוסי גולדשטיין, כתב כי לדעתו עשה זאת רבין משום שהעריך נכונה שסיכוייה של מפלגתו לזכות בבחירות קלושים. ברק טען בדיעבד כי עקב התפטרותו של רבין החליט שלא להגיש תביעה נגדו.

ב- 10 באפריל נבחר פרס ברוב גדול על ידי מרכז מפלגת העבודה להחליף את רבין כמועמדהּ לראשות הממשלה. רבין רצה לפרוש מראשות הממשלה, אולם משום שהממשלה הייתה ממשלת מעבר, הדבר לא התאפשר. גם מינוי של ממלא מקום לא היה אפשרי לפי החוק, ולבסוף הוחלט כי רבין יצא לחופשה החל מ- 22 באפריל, ופרס ישמש כראש הממשלה בפועל, אם כי מבחינה חוקית המשיך רבין לשאת באחריות כראש הממשלה וקיבל עדכונים שוטפים. אחרי תבוסת פרס ב בחירות לכנסת שב רבין למלא את תפקידו, והעביר את השלטון לידי מנחם בגין ב- 20 ביוני 1977. בדיעבד התפטרותו של רבין תרמה להמשך דרכו הפוליטית, כיוון שפעם נוספת נוכח הציבור לאמינותו וליושרה שלו, וההפסד המר, הראשון מאז קום המדינה, של מפלגת העבודה, נרשם בתודעה הקולקטיבית על שמו של פרס.

בין תפקידים

בין השנים 1977- 1984 היה רבין חבר הכנסת ב אופוזיציה. לתקופה קצרה לאחר פרישתו מראשות הממשלה הוא מיעט להשתתף בפוליטיקה או להתראיין, אך לאחר מכן שב לכותרות ובתוך הכנסת בעיקר הרבה לקחת חלק בו ועדת החוץ והביטחון. רבין תמך ללא סייג ב הסכם השלום בין ישראל למצרים וטען כי ההסכם נעשה בעיקרו מתוך צורך והכרח של מנהיגי שתי המדינות, בגין וסאדאת. משפרש מראשות הממשלה כתב רבין עם העיתונאי דב גולדשטיין את ה אוטוביוגרפיה שלו, " פנקס שירות". בספר התייחס רבין בצורה בוטה לשמעון פרס, שאותו כינה " חתרן בלתי נלאה". האיבה בין השניים נמשכה עוד שנים רבות, אך דעכה עם כהונתם המשותפת בממשלות השונות. לכתיבת הספר הייתה גם משמעות פוליטית, כיוון שבאותה העת החל רבין לבנות את בסיס כוחו בתוך המפלגה, "מחנה רבין".

ב־ 16 בינואר 1980 קרא יגאל אלון תיגר על מנהיגותו של פרס, במכתב בו הודיע כי הוא יציג את מועמדותו לראשות המפלגה. אולם הוא נפטר בפתאומיות בפברואר, ויצחק רבין שוב היה המתמודד נגד פרס על ראשות המפלגה. רבין העריך, על בסיס סקרי דעת קהל שהראו תמיכה רבה עבורו ביחס לפרס, כי סיכוייו לנצח גבוהים. למעשה, הוא לא העריך נכונה את הלך הרוח במנגנון המפלגתי, שזעם על המאבק הפנים מפלגתי שפתח דרך הספר "פנקס שירות" ובעקבותו תמך בפרס. הפעם, ב-18 בדצמבר 1980, ניצח פרס ברוב גדול של כ-70 אחוז מהמצביעים במרכז המפלגה כשרבין נאלץ להסתפק במקום הרביעי ברשימת המערך. מאוחר יותר טען כי היה זה ההפסד הגדול בחייו.

פרס ניסה להביא לאחדות במפלגה, ולקראת הבחירות לכנסת העשירית ב- 1981 שיריין את מקומו של רבין כשני לו במפלגה ומינה אותו למועמד מפלגת העבודה לתפקיד שר הביטחון על פני מועמדותו של בר-לב. במהלך כהונת הכנסת העשירית שינה רבין את עיקרי התנהלותו והסיק כי פתיחת יריבות פנים-מפלגתית עלולה רק להזיק לסיכוייו לשוב לראשות העבודה ובטווח הרחוק לראשות הממשלה. כאשר ב- 1983 שב הנשיא לשעבר יצחק נבון לפוליטיקה והתכוון להתמודד על ראשות העבודה, רבין צידד בפרס, כדי לשמר את מקומו כמספר שתיים במפלגה, על אף ההערכות בדבר הפופולריות הגואה של נבון. לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה ב- 1984, רוב של בוחרי הליכוד היו בני עדות המזרח ושאלת העדתיות השתרשה בתוך הפוליטיקה. בעקבות כך, פרס החליט למנות את נבון למספר שתיים במפלגתו, ורבין נותר שלישי. בסופן של הבחירות נוצר תיקו 60:60 בין הגושים והוסכם על הקמת ממשלת אחדות לאומית ברוטציה על תפקיד ראש הממשלה בין פרס ליו"ר הליכוד, יצחק שמיר, שהחליף את בגין שפרש באוקטובר 1983.

כשר הביטחון

עם הקמת ממשלת האחדות הלאומית ב-1984, לאחר שהוצב במקום השלישי (לאחר פרס ויצחק נבון) ברשימת המערך, נקבע שרבין יכהן כשר ביטחון לאורך כל תקופת הרוטציה (1984- 1988). מבחינה אסטרטגית רבין ראה בסוריה את האיום העיקרי על ישראל, והעריך כי הגבול הצפוני ימשיך להיות מוקד פעילות ביטחונית לזמן רב. לצד זאת, בעקבות המצב הכלכלי הרעוע והוצאתה של מצרים ממעגל המלחמה, רבין העריך כי יש לקצץ באופן מבוקר את סדרי הכוחות של צה"ל. כניסתו של רבין לתפקיד הייתה חלקה, והושפעה בין היתר מהתיאום המוצלח בינו לבין הרמטכ"ל משה לוי. רבין קיים את הבטחת קודמו, משה ארנס, ל דן שומרון, מינה אותו ל סגן ראש המטה הכללי וכעבור שנתיים, על אף התנגדותו של לוי עצמו, מינה אותו לרמטכ"ל.

עם כניסתו של רבין לתפקיד היה צה"ל פרוס בעומק לבנון בקו האוואלי, ונתון להתקפות קבוצות שיעיות ואחרות. בתחילתו של מבצע שלום הגליל, רבין תמך בממשלת בגין ובשר הביטחון שרון ואף נהג לייעץ לשרון במהלך המצור על ביירות. רבין עצמו תמך, עוד בהיותו ראש ממשלה בשנות השבעים, בהקמת "רצועת ביטחון" ב דרום לבנון לנוכח מלחמת האזרחים במדינה. עם זאת הוא התנגד למטרות המדיניות של ממשלת בגין בלבנון, ובעקבות זאת פנה במהלך 1983 נגד המלחמה, ובעניין זה יישר קו עם עמדת פרס. כשר הביטחון צמצם רבין עד מאוד את נוכחות צה"ל ב לבנון, והגבילהּ ל רצועת ביטחון צרה בדרום לבנון - החלטה שעברה על חודו של קול בממשלה (בתמיכת דוד לוי מ הליכוד).

רבין תכנן לבסס את צבא דרום לבנון כשומר אזור החיץ ברצועת הביטחון שבין ישראל ללבנון. הוא הגיע להסכם הבנות מתווך עם סוריה וממשלת לבנון לפיו שתי הממשלות לא יפעלו נגד כוחות צה"ל בעת נסיגתם לרצועה. כמו כן תמך בהשארת משקיפים מטעם האו"ם, אנשי יוניפי"ל, בדרום לבנון. לעומת עמדתו, רה"מ פרס וראש אמ"ן אהוד ברק תמכו בנסיגה כוללת של צה"ל ל גבול ישראל-לבנון הבינלאומי. בסופו של דבר דעתו של רבין הכריעה כיוון שפרס נמנע מהתעמתות מולו. כאשר הוצגה ההצעה הסופית לגבי אופן הנסיגה לרצועת הביטחון, היא עברה בממשלה ברוב גדול (16:6). במאי תמך בקיום עסקת ג'יבריל מול ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית, במסגרתה שוחררו 1,151 אסירים ועצירים ביטחוניים שהיו כלואים בישראל כנגד שלושה שבויי צה"ל.

במסגרת הקיצוץ עלתה שאלת פרויקט הלביא, לפיתוח ישראלי של מטוס קרב שמשתווה וייתכן גם עולה בסגולותיו על ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון האמריקאי. אמנם היה בפיתוח מן ביסוס התוצרת הביטחונית העצמאית של ישראל, אך המטוס עלה הון עתק, כאשר ההערכות הנמוכות ביותר גירדו את השלושה מיליארד דולר, שווה ערך לתקציב השנתי של כל משרד הביטחון באותה העת. רבין העריך כי לנוכח דלות המשאבים והמצב הכלכלי, יש להביא לעצירת הפרויקט על בסיס דוקטרינה שכוח ההרתעה עולה בחשיבותו על הייצור העצמאי. בעת כניסתו של רבין לתפקיד, הוצאו כבר מיליארד דולר על פיתוחו של המטוס, ו אבטיפוס שלו כבר נוסה. בתוך הממשלה היו לפרויקט מצדדים רבים, ארנס בראשם ובתמיכתו של שמיר. כל אלו הקשו על הליך עצירת הפרויקט. במרץ 1987, מינויו של דן שומרון לרמטכ"ל תרם לחיזוק עמדתו של רבין נגד הפרויקט, כיוון ששומרון התנגד ללביא בנחרצות. רבין לא היה בטוח כי הערכות בדבר כך שהלביא עולה על ה־F-16 בביצועיו מוכחות או מדויקות, ויתרה מכך עלות הלביא הייתה גבוהה ב-35% מעלות ה־F-16. במאי 1987 העלה רבין לדיון בישיבת ממשלה את שאלת הלביא, ובהצבעה צמודה בקרב השרים (11:12) עברה ההחלטה להקפיא את הפרויקט, נגד עמדת ראש הממשלה שמיר ומחנה הליכוד בממשלת האחדות.

ב-1985 תמך רבין ב מבצע רגל עץ, הפצצת מפקדות של אש"ף ב תוניסיה תוך כדי שימוש בחומר מודיעיני שהועבר דרך המרגל יונתן פולארד בארצות הברית. לאחר המבצע אמר: "אין חסינות לגורם אש"ףיסטי בשום מקום בעולם. ידו הארוכה של צה"ל תדע להשיג ולהעניש. ישראל תקבע את דרך הלחימה ומקום הפגיעה בהתאם לשיקוליה בלבד". רבין דרבן את הקמת מפקדת חילות השדה ויזם קיצוץ חסר תקדים בגודלו בתקציב משרד הביטחון, מ-3.2 מיליארד דולר (בשנים 1983-1984) ל-2.55 מיליארד ( 1986-1987). עם קיום הרוטציה, בה רבין תמך, והקמת ממשלת ישראל העשרים ושתיים בראשות שמיר, ראש הממשלה החדש חיזק את תחום השפעתו של רבין דרך הכנסתו למסגרת מועדון ראשי הממשלה, שכונה "הטרויקה". במסגרת זאת, שמיר, רבין ופרס הכריעו את הכף בכל הנושאים העיקריים והדחופים שהגיעו לסדר היום של הממשלה.

הדלקת נר חנוכה עם נגדים במשרד ראש הממשלה בירושלים (1987). יושבים, מימין: הרב הראשי לצה"ל, הרב גד נבון, ראש אכ"א, מתן וילנאי, שר הביטחון רבין, ראש הממשלה, יצחק שמיר, הרמטכ"ל, משה לוי וקצין שלישות ראשי, אהרון אופיר.

בסוף שנת 1987 נאלץ רבין להתמודד עם האינתיפאדה הראשונה שפרצה במפתיע. בתחילה לא הבחין בחומרת האירועים, ולא הפסיק את ביקור העבודה בארצות הברית שבמהלכו פרצה. לאחר חודש, כאשר המהומות לא דעכו מעצמן, הזרים כוחות צבא גדולים ונקט במדיניות של הטלת עוצר המוני, מעצרים המוניים, הכבדה של הממשל הצבאי המוטל על השטח, הרס ואטימת בתים, אכיפה נוקשה של חוקי המס על התושבים וכן סגירת בתי ספר. טרם פרוץ האינתיפאדה, רבין הורה לכוחות צה"ל שלא ליצור מגע עם מפגינים ומתפרעים בגדה המערבית וברצועת עזה, מהלך שבדיעבד איפשר הרמת ראש של האוכלוסייה המקומית נגד ישראל. רבין תמך באפשרות של האופציה הירדנית, וראה בירדן השותפה החשובה של ישראל במשא ומתן על גורל השטחים. מתוך כך הוא התנגד לניסיון לקדם משא ומתן עם אש"ף דרך ועידה בינלאומית כפי שהוצע על בסיס הסכם לונדון (1987) או ב יוזמת שולץ (1988). מתוך כך, עמדתו ועמדת מפלגת העבודה בכלל נפגעה כאשר המלך חוסיין הכריז על ניתוק הזיקה הירדנית לפלסטינים לנוכח פרוץ האינתיפאדה ודריסת הרגל של אש"ף בשטחים.

בתחילת האינתיפאדה נקט ביד קשה כנגד הפורעים והמפגעים, והתבטא בתדריכים כי "צריך לשבור להם את הרגליים והידיים", אולם כשהיו מקרים שהדברים בוצעו כלשונם הכחיש כי זו הייתה כוונתו, בטענה כי קרא לשימוש באלימות רק במקרה של התנגדות למעצר. את המדיניות תיאם באמצעות "פורום השטחים" שהיה מתכנס אחת לשבוע. האינתיפאדה פסקה סופית רק עם הסכמי אוסלו ב-1993, אך נחלשה באופן דרסטי לאחר מלחמת המפרץ ב- 1991. מתוך הנחה שגויה כי אש"ף עומדים מאחורי ההתקוממות ולמעשה מנהלים אותה, הוחלט בקבינט להוציא לפועל את מבצע הצגת תכלית - התנקשות ב אבו ג'יהאד, ממנהיגי אש"ף בתוניסיה. בעקבות ההתמשכות של האינתיפאדה קרא רבין במהלך 1988 לשינוי גישה, עם הפחתה משמעותית בשימוש בנשק חם ובמקום זה לפזר מפגינים ומתפרעים בזרנוקי מים וכדורי גומי. מצבת כוחות צה"ל בשטחים שולשה עד שהגיעה ל-4,000 חיילים.

לקראת הבחירות ל כנסת השתים עשרה, רבין סירב להתמודד מול פרס על ראשות העבודה והעניק לו תמיכה פומבית. בעקבות הבחירות לכנסת השתים עשרה בשנת 1988 בהן הוצב במקום השני ברשימת מפלגת העבודה, הוקמה ממשלת האחדות השנייה בראשותו של יצחק שמיר, שבהּ הוסיף רבין לכהן כשר הביטחון. רבין צמצם את היקף הכוחות בשטחים ועד סיום כהונתו כשר ביטחון האינתיפאדה נמשכה ללא סממני התרופפות. במסגרת המערכה ברצועת הביטחון בוצעו פשיטות של כוחות צה"ל נגד הטרור של חזבאללה ו אמל, הגדולה שבהן הייתה במסגרת מבצע חוק וסדר. באותה העת החל שינוי בעמדת רבין ביחס לאש"ף, והוא ביסס את האפשרות למשא ומתן אפשרי מול הארגון בשלושה תנאים מקדימים: ביטול הסעיף הקורא להשמדת ישראל ב אמנה הלאומית הפלסטינית, הכרה בישראל על בסיס עקרונות החלטה 242 ו החלטה 338 של מועצת הביטחון של האו"ם והפסקה של כל פעולות הטרור.

בסוף 1988 הכיר אש"ף במדינת ישראל על בסיס החלטות 242 ו-338, ובפגישה של רבין עם הנשיא האמריקאי היוצא רונלד רייגן, אמר לו האחרון כי על ישראל לשנות את עמדתה כלפי הארגון. לאחר מגעים ולחצים ממושכים מבית ומחוץ, שמיר, בשיתוף פעולה הדוק עם רבין, קידם את " תוכנית שמיר" (לעיתים קרויה "יוזמת שמיר־רבין") שאושרה בממשלה ולפיה: יחוזקו המגעים עם מדינות העולם הערבי בכלל ו יחסי ישראל-מצרים הקיימים בפרט, ולמען קידום מגעים להסדר בשטחים יתקיימו בחירות בגדה המערבית וברצועת עזה לבחירת נציגות פלסטינית, שתנהל עם ישראל משא ומתן על ה אוטונומיה. לפי ההסכם מדינת ישראל מחויבת לקידום מגעים לשלום אזורי על בסיס תוואי הסכמי קמפ דייוויד הקיימים. בתוך הליכוד נפלגה התמיכה וההתנגדות לתוכנית בעיקר סביב שאלת המעורבות של ערביי מזרח ירושלים בבחירות כמו גם האפשרות לקיים בחירות שכאלו בשטחים במהלכה של האינתיפאדה.

ב- 1990 הגיעו לשיאם הלחצים של האמריקאים על ישראל להתקדם לעבר ועידה בינלאומית ובמקביל התפרצו רוחות ההתנגדות לשמיר מתוך מפלגתו ב ליל המיקרופונים בפברואר. בעקבות כך, פרס קידם אולטימטום לשמיר, לקבל את הצעת מזכיר המדינה האמריקאי ג'יימס בייקר לוועידה בינלאומית או שהעבודה תפרוש מן הממשלה. שמיר סירב לקבל את ההצעה וממשלת האחדות נפלה ב הצבעת אי-אמון במרץ. ביוזמת פרס התקיים ניסיון להקים ממשלה בראשות העבודה ובתמיכת המפלגות החרדיות. ברגע האחרון המפלגות החרדיות פנו לתמיכת הליכוד והוקמה ממשלה צרה של הליכוד, מפלגות הלוויין שלה והחרדים, בראשות שמיר. העבודה פנתה לספסלי האופוזיציה ורבין העניק למהלך של פרס את הכינוי " התרגיל המסריח". שמיר מינה את ארנס לשר ביטחון עם מעברו של רבין חזרה אל שורות הכנסת. רבין העריך כי הגורם למפלה היה נעוץ בעובדה ש"העמדתי את שלום-הבית בראש" - בכוונה להימנעות מעימות מול פרס.

ראש הממשלה: קדנציה שנייה (1992-1995)

בשנת 1992 הנהיגה מפלגת העבודה, לראשונה בישראל, בחירות פנימיות בהשתתפות כל חברי המפלגה (" פריימריז"). שינוי שיטת הבחירות הפנימיות נתמכה בידי רבין עצמו. בהתמודדות על ראשות המפלגה, שנערכה ב- 19 בפברואר, התמודדו רבין, פרס, ישראל קיסר ו אורה נמיר. רבין זכה במעט יותר מסף 40% מהקולות שהיה דרוש כדי להימנע מסיבוב שני, ונבחר למועמד המפלגה לראשות הממשלה בהפרש של שישה אחוזים על פרס. מפלגת העבודה ניסתה להצניע את משקלהּ ולהגביר את משקלו של יצחק רבין בתעמולת הבחירות, ועל כן היה ה סלוגן המרכזי "ישראל מחכה לרבין", על משקל השיר " נאצר מחכה לרבין". לאור מערכת הבחירות המבוססת על אישיותו ומה שהצטייר כאהדת הציבור לרבין, הטיל הליכוד דופי ברבין, והעלה טענות בדבר התמוטטותו ערב מלחמת ששת הימים ונטייתו ל שתיינות. בתגובתו לטענות תיאר רבין בראיון את מה שקרה לפני המלחמה והתייחס בביטול לטענות על אודות השכרות. ההתייחסות האישית לרבין בבחירות נעשתה בין היתר ברוח תמיכת העבודה ב"חוק הבחירה הישירה", שקבע כי החל מ-1996 יתקיימו בחירות נפרדות לרשימות לכנסת ולמועמדים אישיים לראשות הממשלה. רבין פעל לקדם את אחדות מחנה מפלגת העבודה ולהתייחס ליריבות שלו מול פרס כנחלת העבר.

בחצי שנה שלקראת הבחירות ידעה ממשלת שמיר סדרת משברים: סדרת פיגועי טרור, הנודע שבהם הוא רצח הלנה ראפ; ירי קטיושות בגבול הצפון בידי חזבאללה; כלכלה מקרטעת לנוכח גל עלייה המוני, שבשיאה הגיעה למעל 200 אלף מובטלים; משבר הדיור עבור מאות אלפי העולים החדשים; פרשות שחיתות שהתפרסמו בצמרת השלטונית, דו"ח מבקר המדינה שהתפרסם לקראת הבחירות וחשף שורה ארוכה של אי-סדרים; משבר ב יחסי ארצות הברית-ישראל; ואי ההתקדמות במגעים להסדר ובמשא ומתן שהתקיים בוושינגטון מאז ועידת מדריד (1991). כל הגורמים הללו השפיעו על פניית פלך בוחרים רחב בעד העבודה בהנהגת רבין לקראת הבחירות.

בעקבות ניצחון מפלגת העבודה ב בחירות לכנסת השלוש עשרה שהתקיימו ב- 23 ביוני, זכתה המפלגה ל-44 מנדטים, וביחד עם מרצ, חד"ש ו המפלגה הדמוקרטית הערבית השיגה רוב חוסם של 61 בכנסת. בנאום שנשא כאשר נודעו תוצאות הבחירות הצהיר "אני אחליט ואני אנווט", כדי להבהיר שאין בכוונתו לחזור על מאורעות ממשלתו הראשונה. במהלך המשא ומתן הקואליציוני התנגד להרכבת ממשלה עם חמשת חברי הכנסת מן המפלגות הערביות וניהל בין לבין דיונים עם מפלגת צומת בהנהגת רפאל איתן שזכתה לשמונה מנדטים. רבין הקים את ממשלתו בקואליציה עם מרצ (12 מנדטים) ו ש"ס (6) ושב לתפקיד ראש הממשלה ב- 13 ביולי. הוא שמר לעצמו את תיק הביטחון, ומינה את פרס לשר החוץ ולממלא מקומו ואת אברהם שוחט לשר האוצר. ל מנכ"ל משרדו מינה את שמעון שבס ול ראש לשכתו מינה את איתן הבר.

היעד המרכזי והבלתי מוצהר של הממשל האמריקאי היה להביא למפלת ממשלת הליכוד בראשות שמיר, כך שעם בחירתו של רבין מיהר הנשיא בוש להקל מהדרישות הקודמות שלו. ב-10 וב-11 באוגוסט 1992 פגש רבין בנשיא בוש, שוחח עמו ועם מזכיר המדינה ג'יימס בייקר והתחייב לצמצם עד מאוד את היקף הבנייה בשטחים. ב-11 באוגוסט נחתם הסכם הערבויות בהלוואה על סך 10 מיליארד דולר בפריסה לחמש שנים. חודשים ספורים לאחר מכן נחל בוש מפלה ב בחירות לנשיאות והוחלף ב ביל קלינטון. במקור רבין חשש משינוי עמדה של הממשל החדש ביחס לישראל, במיוחד לנוכח התמיכה הרבה שממשל בוש האב העניק לו, אך חששות אלו פגו לאחר פגישתו הראשונה עם הנשיא קלינטון מאז שנבחר, שנערכה בבית הלבן במרץ 1993.

משא ומתן מדיני עד חתימת הסכם אוסלו

עם תחילת כהונתו, פתח רבין במשא ומתן לשלום עם סוריה ועם ה פלסטינים. תחילה תלה רבין תקוות גדולות יותר בהצלחת הערוץ הסורי, מתוך הנחה כי התנגדותו החריפה להסכם השלום של מצרים עם ישראל התרופפה לנוכח בידודה הבינלאומי של סוריה לאחר התפרקות ברית המועצות ומלחמת המפרץ בעיראק. הוא מינה את פרופ' איתמר רבינוביץ', מומחה לסוריה, כ שגריר ב ארצות הברית. כשנודע בציבור הישראלי כי הוא נכון לנסיגה כמעט מלאה ב רמת הגולן, למרות הבטחותיו כי לא יעשה כך במהלך הבחירות, פתחו תושבי הגולן במחאות וראו בכך הפרה של אמירתו מלפני הבחירות לפיה "לא יעלה על הדעת שגם בשלום נרד מרמת-הגולן". עקב כך נתן רבין את הסכמתו שעל הסכם עם סוריה יתקיים משאל עם. תגובתו בישיבת המפלגה כי המוחים "יכולים להסתובב כמו פרופלור" עוררה זעם, למרות ההבהרות כי הכוונה הייתה רק לאלה ש"חרגו מכללי הסדר הציבורי, וחברו לאנשי ה ימין הקיצוני של מתנחלי יש"ע".

נפתחו ערוצי שיחות חשאיים בין ישראל לסוריה במצרים ובאירופה בנוסף למגעים בוושינגטון, אך איבה, עוינות וחשדנות הדדית הקשו על התקדמות המגעים. בסתיו 1992, לנוכח התקדמות במגעים, הודיעה סוריה על נכונותה לשלום מלא עם ישראל, אך המגעים החלו להתעכב ולא הבשילו להסכם עקרונות משותף. בין נושאי המתיחות העיקריים שהעיבו על המגעים היה שאלת תוואי הגבול בהסדר השלום, כאשר סוריה דחפה להשבה של גבול הקו הירוק ובנוסף אליו גם לשליטה בגדה המזרחית של הכנסת ובמימייה בגדה הזאת. כמו כן, העמדה הסורית התעקשה להסדר שלום רב שלבי והדרגתי שייעשה במקביל להסדרים דומים של ישראל מול ירדן, לבנון והפלסטינים. רבין התנגד לכך בצורה נרחצת, והנחה את רבינוביץ' לפעול בלא פשרות על סמך הצהרתו כי: "לא ניכנס לשום דיון טריטוריאלי עם הסורים, לפני שיאמרו בקול גדול לנו ולעם בסוריה, שהשלום עבורם זו שגרירות, גבולות פתוחים ונורמליזציה."

לנוכח הקרטוע של המגעים במהלך חודשים ארוכים, ב-2 באוגוסט 1993 העניק רבין התחייבות מותנית למזכיר המדינה האמריקאי וורן כריסטופר ולפיה ישראל תהיה מוכנה לנסיגה מלאה מרמת הגולן (תוואי הגבול לא נדון בהבטחה) בתמורה לעסקת חבילה כוללת עם סוריה שבמסגרתה נורמליזציה והסדרי ביטחון מלאים, כינון יחסים דיפלומטיים ומסחריים, פתיחת הגבולות למעבר אנשים ו סחורות, הבטחת צורכי המים של ישראל והקמת תחנות התרעה בגולן, שיהיו מאוישות בידי כוחות אמריקאים. העריץ הסורי, חאפז אל-אסד, שלל את עקרונות תוכנית זאת והסכים לקדם הסדר שלום מינימליסטי וקר בלבד. המשא ומתן עלה על שרטון ומאמצי ממשלת רבין לא הצליחו להביא לפריצת דרך. במהלך 1994, בעקבות החתימה על הסכם אוסלו א', הביע רבין עמדות נוקשות יותר מבעבר במגעים עם סוריה, במטרה להשהות אותם עד להשלמת מתווה השלום עם הפלסטינים. במרץ 1996 הושעו המגעים. המשא ומתן בין ישראל לסוריה קפא, על אף התמיכה האמריקאית והצורך של דמשק להתקרב למערב לאחר התפרקות ברית המועצות.

בערוץ הפלסטיני העדיף רבין את הערוץ של שיחות וושינגטון עם ההנהגה של אש"ף פנים (שישב בשטחים), תוך חתירה להסכם ביניים, ושלל שיחות עם אש"ף חוץ (שישב בתוניסיה) של יאסר ערפאת, בו הוא ראה מכשול לכל הסדר. אולם למרות הבטחתו של רבין שישיג הסכם עם הפלסטינים תוך תשעה חודשים, לא התקדם המשא ומתן בשיחות וושינגטון, והטרור הפלסטיני נמשך. בדצמבר 1992 החליט רבין בעקבות חטיפת נסים טולדנו ורציחתו, לגרש ללבנון 415 מפעילי חמאס ו הג'יהאד האסלאמי. עתירות מהירות הוגשו לבג"ץ וזה הורה על צו ביניים לעצור את האוטובוסים עם המגורשים בדרכם ללבנון. חבר השופטים בבג"ץ התפלג בין תומכי הנשיא מאיר שמגר שנחשב "ביטחוניסט" לבין תומכי השופט אהרן ברק שראה את זכויות האדם של המגורשים כמעלה ראשונה בפרשה. רבין חשש שמחנה ברק יהפוך את החלטתו על הגירוש והורה בצעד חסר תקדים לרמטכ"ל אהוד ברק להעיד בפני בג"ץ בעד הגירוש. בסופו של דבר הגיעו השופטים ברק ושמגר לפשרה והגירוש אושר בבג"ץ.

באוגוסט 1993 חל מפנה בעמדותיו של רבין, והוא הסכים למתווה השיחות המוקדמות עם אש"ף שנוהלו באוסלו, לאור כישלון השיחות שנערכו ב וושינגטון. רבין דאג להכניס לתוך מתווה אוסלו סידורי ביטחון נוספים ולהטות את ההסכמים לכיוון שיותר התאים לגישתו שהעדיפה הסדרי ביניים על פני הסדר קבע. בנוסף, ההתקדמות של המגעים באוסלו הובילה את רבין להעביר את הדגש במאמצים הדיפלומטיים מסוריה לפלסטינים. הדעות חלוקות לגבי המניע לתפנית בעמדתו של רבין. מובילי ערוץ השיחות באוסלו טענו שרבין שינה את עמדתו לאחר שהבין שלא ניתן להגיע להסדר עם אש"ף פנים, אלא רק עם בעל הבית, יאסר ערפאת. אחרים טענו שרבין נאלץ להסכים למסלול של אוסלו, לאחר ששיחות וושינגטון הוכשלו בידי משרד החוץ של ישראל, בראשותו של שמעון פרס וסגנו יוסי ביילין, והתמיכה ברבין בתוך מפלגתו הלכה והצטמצמה. בין היתר פרצו מאבקים פנימיים בתוך הממשלה בין ש"ס למרצ, בתוך מפלגת העבודה ולנוכח האשמות פליליות וחשיפת פרשיות שחיתות בקרב חברי ש"ס בממשלה. עקב המאבקים הרבים נאלצה שרת החינוך, שולמית אלוני ממרצ, להתפטר מתפקידה עקב עמדותיה והתבטאויותיה נגד ש"ס ובדבר כפייה דתית.

הסכם השלום עם ירדן

רבין לצד חוסיין, מלך ירדן והנשיא ביל קלינטון על מדשאות הבית הלבן, במסגרת החתימה על הסכם השלום בין ישראל לירדן, יולי 1994

עם החתימה בספטמבר 1993 על הסכם אוסלו א', החלו המגעים בין ישראל לירדן לתפוס תאוצה. תחילה קידם חוסיין, מלך ירדן מהלכים בוני אמון למגעים בינו להנהגה הישראלית, כגון פגישה בין יורש העצר הירדני הנסיך חסן בן טלאל ושר החוץ פרס שהתקיים בפומבי בארצות הברית. חוסיין רצה להאיץ את התקדמות המשא ומתן עם ישראל על בסיס חשש שההתקדמות בערוץ הפלסטיני עלולה לעלות על חשבון האינטרסים הירדנים במשא ומתן. את ההחלטה לקדם הסכם שלום סופי ולא רק הסכם ביניים או מהלכים מדיניים מוגבלים, קבע המלך חוסיין לאחר הסכם קהיר ב-1994, שבעקבותיו נפגש בלונדון ב-19 במאי עם רבין והחל לדון עמו על הסדר קבע. המשא ומתן נמשך כחצי שנה עד להגעה ל הסכם שלום.

רבין לוחץ ידיים עם חוסיין מלך ירדן לאחר חתימת הסכם השלום בין המדינות, מעבר הגבול שליד אילת, אוקטובר 1994

ההסכם התגבש באמצע 1994, לאחר שבמשך עשרות שנים נפגשו מנהיגי ישראל בחשאי עם המלך חוסיין, שלא הסכים לקיים איתם שיחות גלויות. ראש הממשלה רבין ושר החוץ שמעון פרס קיימו מספר פגישות עם חוסיין, והבהירו לו כי לאחר שנחתם ההסכם עם אש"ף, עלולה ירדן להישאר "מחוץ למשחק". חוסיין נועץ ב נשיא מצרים חוסני מובארכ, שעודד אותו להגיע להסכם, ונשיא סוריה חאפז אל-אסד שעודד את חוסיין לקיים שיחות עם ישראל, אך לא לחתום על הסכם. לאחר פגישה בין פרס לבין המלך חוסיין בנובמבר 1993, בה סוכמו ראשי פרקים למשא ומתן כמו גם הפרמטרים לשלום בין ישראל וירדן, פרס הדליף בעקיפין על דבר קיומה של הפגישה לתקשורת, נגד ההסכמות שהיו לו עם המלך. על פי בקשתו של המלך חוסיין, רבין הדיר את פרס מן המשא ומתן עצמו על חוזה השלום הסופי כיוון שלא שמר על דיסקרטיות, בשונה מרבין עצמו, שהשאיר את המגעים זמן רב גם ללא ידיעתם של חבר יועציו הקרובים וביניהם שמעון שבס ו אמנון רובינשטיין.

במאי נפגשו רבין וחוסיין פעם נוספת, והסכימו כי השיחות יתקיימו בגבול ישראל-ירדן ולא בוושינגטון, יהיו ישירות, דו-צדדיות וללא כל מעורבות חיצונית, גם לא אמריקאית. המלך חוסיין מיהר לקדם את המגעים מתוך החשש שבמשא ומתן בין ישראל לאש"ף יושגו הסכמות הנוגעות לירושלים ולגבול בין הגדה המערבית למזרחית, הסכמות שעלולות לפגוע במעמדה של ירדן. רבין הסכים לכל הנקודות וקידם את האינטרס של ירדן בארצות הברית, שהאחרונה תסיים את החרם הכלכלי והצבאיח שהטילה על ירדן מאז מלחמת המפרץ.

בתיאום עם רבין, הנשיא האמריקאי קלינטון לחץ על חוסיין להצטרף למשא ומתן לשלום, ובין השאר הבטיח לחוסיין למחוק את חובותיה של ירדן לארצות הברית ומכירה של להק מטוסי ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון. בחודשי הקיץ נערכו שיחות בין ישראל לירדן, שהפכו עד מהרה לגלויות, עם פגישת רבין, חוסיין וקלינטון בבית הלבן ופרסום "הצהרת וושינגטון" שסיימה את מצב הלוחמה בין שתי המדינות. המתווך האמריקאי נכנס לעומק הקורה על לכדי רישום טיוטת מסמך ישראלי-ירדני משותף. רבין וחוסיין גם יחד הביעו הסתייגות מהמסמך, בעיקר מהפרוטוקול הצבאי שלו, ופעלו להוריד את האפשרות מן הפרק בלי לפגוע ברצונו הטוב של ממשל קלינטון. ב- 14 בספטמבר 1993 נחתם סדר יום מוסכם למשא ומתן בין ישראל וירדן וב- 25 ביולי 1994 הייתה "הצהרת וושינגטון", שנערכה במדשאות הבית הלבן, ובה הכריזו שני הצדדים על היותם קרובים להשלים את הסכם הקבע.

נושא מחלוקת מרכזי נסוב על שטח בן 380 קמ"ר ב ערבה על גבול ישראל-ירדן שהממשל הירדני טען לריבונות עליו. בסופו של יום הוסכם על מסירת 300 קמ"ר מתוך השטח המסוכסך כפשרה. נהריים הוגדר כאזור חיץ המאפשר שהייה של שתי המדינות. רבין דרש לקדם הסכם שלום ונורמליזציה מוחלטת ביחסים, ולא שלום קר. מטרה זאת אכן הושגה, בין היתר עקב הטלות ההדדית בשאלת המים, במסגרתה ישראל התחייבה להעמיד לרשות ירדן 50 מיליון מ"ק מים מדי שנה מהכנרת ולחלוק את מימי ה ירמוך כך שירדן תקבל 3/4 ממנו.

במהלך המשא ומתן עם ירדן הוזמנו רבין והמלך חוסיין לנאום בפני מושב משותף של שני בתי הקונגרס האמריקאי ב גבעת הקפיטול. בנאומו של רבין התפרסם בעיקר הקטע הבא: "הרשו לי לומר דברים אישיים. אני, מספר אישי 30743, רב-אלוף במילואים מצה"ל, רואה את עצמי חייל בצבא השלום היום. אני, ששירתתי את ארצי כחייל 27 שנים, אני אומר לכם, להוד מעלתך מלך ירדן, אני אומר לכם, ידידינו האמריקאים, היום אנו יוצאים לקרב שאין בו מתים ופצועים, שאין בו דם וסבל. זה הקרב היחיד שלנהל אותו מעניק עדנה - הקרב על השלום."

ב- 26 באוקטובר 1994 חתם רבין על הסכם השלום בין ישראל לירדן במעבר הגבול החדש מצפון ל אילת בטקס ששודר בשידור חי ברחבי העולם. אורח הכבוד היה נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון. ההסכם פתח את שערי ירדן בפני אנשי עסקים ותיירים מישראל. בניגוד להסכמי אוסלו, זכה ההסכם עם ירדן לתמיכה רחבה, ורק מעט חברי הכנסת לא הצביעו בעד אישורו (בהם אריאל שרון, שנמנע). לאחר חתימת הסכם השלום עם ירדן שבה התרכזות גבוהה יותר במשא ומתן מול סוריה. אסד שמר על מדיניות המיקוח הקודמת שלו, הוא דרש את חלקה המזרחי של הכנרת כקלף מיקוח כדי להשיג את כל רמת הגולן (בפועל כל הכנרת נכללה בשטחי המנדט הבריטי על ארץ ישראל וסוריה כבשה את הגדה המזרחית של הימה לאחר מלחמת העצמאות). קשיים נוספים במגעים מול סוריה נגעו להתנגדות בדעת הקהל הישראלית לוויתור על הגולן ושאלת הסדרי הביטחון בגבול שיוסכם.

לנוכח המגעים עם סוריה ושאלת הריבונות על הגולן, אביגדור קהלני ו עמנואל זיסמן ממפלגת העבודה איימו להתנתק מן הממשלה ומן המפלגה ולהקים את מפלגת "הדרך השלישית" שכל מטרתה לשמור על הריבונות הישראלית ברמת הגולן. במקביל נעשה ניסיון כושל לקדם את המגעים עם סוריה דרך שיחות של ראשי הדרג הצבאי בוושינגטון, הרמטכ"ל ברק ו חיכמת שיהאבי. מגעים אלו לא הבשילו לפריצת דרך אלא רק הובילו לבירור עומקו של הפער בין העמדות. כישלון המגעים של ראשי הדרג הצבאי הוביל לקיפאון דה פקטו במגעים עם סוריה.

אירועי חוץ וביטחון נוספים

חודשים ספורים לאחר התמנה רבין לראש ממשלה התרחש אסון צאלים ב'. ב-5 בנובמבר 1992, ב בסיס צאלים שב נגב, בעת שחיילי סיירת מטכ"ל התאמנו על מודל לביצוע התנקשות בחיי נשיא עיראק, סדאם חוסיין, קרתה תאונת אימונים ו ירי דו-צדדי הביא למותם הטראגי של חמישה חיילי סיירת מטכ"ל.

עקב הקיפאון במגעים להסדר מול סוריה באמצע 1993, אסד החל לפעול בניסיון ללחוץ על ישראל להתפשר בעמדותיה דרך לחץ צבאי של ארגונים פרו-סוריים בלבנון על רצועת הביטחון. ב- 25 ביולי 1993, לאחר הסלמה בגבול הצפון שבה נהרגו שישה חיילים ויישובי הצפון הותקפו ב רקטות על ידי ארגון חזבאללה ו החזית העממית לשחרור פלסטין, הנתונה להשפעתה של סוריה, הורה ראש הממשלה רבין לרמטכ"ל ברק לצאת ל מבצע דין וחשבון. במהלך המבצע הותקפו כפרי חזבאללה רבים בידי תותחים, טנקים ומטוסי חיל האוויר, שזרעו בכפרים הרס רב. המבצע הופסק אחר שבעה ימים, לאחר שהושגו הבנות בין ישראל לחזבאללה. לקראת החתימה על הסכם אוסלו א' הייתה עלייה בכמות הפיגועים שהתרחשו בתוך שטחי הקו הירוק.

ב- 15 באוקטובר 1993 ביקר יצחק רבין ב אינדונזיה ופגש את נשיאה סוהארטו. ביקור הקצר התקיים בנוכחות מתורגמנית, בזמן תפילת יום השישי. בישראל פורסם שסוהארטו חשש שמא יראה הציבור היוצא מן המסגדים את יצחק רבין. תוצאת הביקור הייתה ראשית תיירות ישראלית אל אינדונזיה החל משנת 1994. במקביל, ישראל כוננה יחסים דיפלומטיים עם תוניסיה ו מרוקו (מיד לאחר חתימת הסכם אוסלו א' במדשאת הבית הלבן בוושינגטון, רבין נסע למרוקו ונפגש עם המלך חסן השני, צעד שסימל את התמיכה של העולם הערבי בהסכם). באוקטובר 1994 השתתפה ישראל בוועידת הפסגה הכלכלית ב קזבלנקה אשר עסקה בשיתופי פעולה כלכליים בין ישראל לשכנותיה. מרוקו בהנהגתו של המלך חסן השני גם ניסתה ללא הצלחה לקדם את המגעים בין ישראל לסוריה, ולהביא לפגישה בין רבין לאסד. בעקבות החתימה על הסכם אוסלו א', בנובמבר 1993 ביקר בישראל שר החוץ של טורקיה, חכמת צ'טין, וחתם על מזכר שיתוף פעולה עם ישראל. בין 1992 ל-1997 נחתמו חמישה הסכמים צבאיים בין צה"ל ל צבא טורקיה וישראל בהנהגת רבין תרמה לכניסת טורקיה לשורות קבוצת עבודה שעסקה בבקרת נשק וביטחון אזורי. רבין ניסה גם לקדם מגעים והתקרבות זהירה ב יחסי ישראל-ערב הסעודית במקביל לתהליך השלום.

בשל מעורבותו של מוסטפא דיראני בשביית רון ארד אישר רבין, בהמלצתם של ראש אמ"ן, האלוף אורי שגיא, והרמטכ"ל אהוד ברק, את מבצע עוקץ ארסי, שנערך בליל 21 במאי 1994, ובו חטפה סיירת מטכ"ל, את דיראני מביתו שבכפר קסר נבא, שבעמק ה בקאע ב דרום לבנון. ב- 14 באוקטובר 1994, לאחר שהתקבל מידע על מקום הימצאו של החייל החטוף נחשון וקסמן, אישר רבין את פעולת ה השתלטות של סיירת מטכ"ל, בפיקוד שחר ארגמן על הבית בכפר ביר נבאלא בו הוחזק החטוף. כוח הסיירת נכשל בניסיון החילוץ של החייל נחשון וקסמן, בפעולה נהרג וקסמן וכן קצין היחידה ניר פורז ונפצעו מספר לוחמים בהם ארגמן עצמו, שנפגע מרסיסים בידו. לאחר כישלון הפעולה התייצב רבין אל מול התקשורת ולקח אחריות מלאה על האירוע ותוצאותיו. באותו השבוע של הפעולה בוצע הפיגוע בקו 5 ב רחוב דיזנגוף בתל אביב, שהיה פיגוע ההתאבדות הגדול ביותר עד לאותה העת. בעקבות הפיגוע הוטל סגר על השטחים ובית משפחתו של המחבל נהרס בידי צה"ל באישורו של בג"ץ.

ב-27 בדצמבר 1994 נפגש רבין בחשאי עם קאבוס בן סעיד אאל סעיד, סולטאן עומאן, שהיה בעל קשרים חשאיים עם ישראל זה שנים רבות. בפגישתם הדגיש קאבוס כי ארצו, כמו גם חלק נרחב מן העולם הערבי, רואים בישראל גורם המסוגל לבלום את ההשפעה המהפכנית של איראן השיעית. לפי רבין, חשיבות המפגש היא שהוא העניק לישראל "רגל על הקרקע" ב מפרץ הפרסי.

במחצית הראשונה של 1995, רבין ביצע סדרת מינויים פרסונליים. לצד שינוי מינויי שרים בתוך הממשלה, הוא מינה את צבי אלדרוטי כמנכ"ל משרדו במקום שמעון שבס. במסגרת כהונתו כשר ביטחון, רבין התיר את עיקר הטיפול בביטחון שוטף ובתפקוד של צה"ל בידי סגנו, מרדכי גור, והרמטכ"ל ברק. עוד באותה העת פרש ברק מתפקידו והוחלף כרמטכ"ל בידי אמנון ליפקין-שחק. חודשיים לאחר מכן פרש ראש השב"כ יעקב פרי ורבין מינה במקומו את כרמי גילון. ביולי 1995, עקב מחלתו בסרטן סופני, התאבד סגן השר גור. רבין וגור היו ידידים ורבין התאבל על מותו ואמר על ביצועיו בתפקידו האחרון: "הוא ידע להופיע בשם מערכת-הביטחון לפני כל חלקי העם גם במציאות של מחלוקת בעם". לאחר תקופת צינון בת שלושה חודשים של אהוד ברק, מינה אותו רבין ביולי ל שר הפנים בממשלתו.

חתימת הסכמי אוסלו

יצחק רבין - וידאו

בספטמבר 1993 נחתם הסכם אוסלו א' עם הפלסטינים, ודבר קיומם פורסם לידיעת הציבור תשעה חודשים לאחר החתימה המקורית על "הסכם העקרונות" (במהלך אותם תשעה ימים תואם הממשל האמריקאי בהתקדמות המגעים ובהגעה להסכם, שכן לא היה מעורב כלל במגעים באוסלו). על צעד זה, זכה רבין ב פרס נובל לשלום, יחד עם שמעון פרס ועם יאסר ערפאת. לאחר החתימה על הסכם אוסלו א' תבע רבין את המונח " בלי בג"ץ ובלי בצלם". בנאום טלוויזיוני ב ערוץ הראשון ב-1 במרץ 1994 אמר רבין: " המשטרה הפלסטינית תילחם בחמאס בלי בצלם, בלי בג"ץ ובלי אמהות נגד שתיקה". הביטוי נאמר כנימוק לתמיכה בהסכם השלום עם אש"ף, ושיקף דעה שערפאת יפעיל עינויים, יפגע בקבוצות אוכלוסייה ואף יהרוג את מתנגדיו בכל אמצעי, ובכך יילחם ב טרור טוב יותר מ ישראל, מאחר שאינו מתמודד עם ביקורתם של גופים כדוגמת בג"ץ ובצלם, המחויבים ל זכויות האדם.

"פנינו היום אל הסיכויים הטובים, אל ימים ללא דאגה ולילות ללא חרדה, אל כלכלה צומחת וחברה שאינה יודעת מחסור. אם וכאשר יגיע לכאן השלום, שאנו כה רוצים בו, ישתנו חיינו מן הקצה אל הקצה. לא נחיה עוד רק על חרבנו", הכריז עם חתימת ההסכם בכנסת, אך גם ציין בדבריו שהוא מודע לסיכונים שההסכם טומן בחובו. בהצבעה בכנסת הצביעו 61 חברי הכנסת בעד החלטת הסיכום, 50 נגד, 8 נמנעו ואחד נעדר מן ההצבעה.

לאורך השנה הראשונה לכהונתו היה לרבין רוב פרלמנטרי יציב, שבין היתר בה לידי ביטוי ב בחירות מועמד הקואליציה, עזר ויצמן, ל נשיא המדינה במקומו של חיים הרצוג הפורש. יציבות קואליציונית זאת הגיעה לסופה עם החתימה על הסכם אוסלו א', שהובילה את ש"ס לפנות נגד פעילות הממשלה. תחילה נמנעה מההצבעה בכנסת על ההסכם ובהמשך החלה להצביע בקול אחד עם האופוזיציה בהצבעות אי-אמון בממשלה. עקב פנייה זאת של ש"ס היה על ממשלת רבין להסתמך על גוש חוסם של 61 חכי"ם שנשען על המפלגות הערביות. במקביל, ה חמאס וחלק ממנהיגי פת"ח סירבו להכיר בהסכם וכמות הפיגועים נגד אזרחים ישראלים עלתה. לאחר משא ומתן ממושך נחתם במאי 1994 הסכם קהיר (נודע גם בשם "הסכם עזה־יריחו") אשר במסגרתו החלה נסיגה של כוחות צה"ל מרצועת עזה ומ יריחו במטרה לאפשר הקמה של ממשל עצמי-"אוטונומי" פלסטיני. בתגובה לטענות נגד ויתור על שטחי ארץ ישראל השלמה אמר רבין בנאומו בכנסת: "אני גאה שממשלה זו נפרדת מ אל-בורייג', מ ג'בלייה, מעזה."

החלו הפגנות רבות של גופי אופוזיציה נגד ההסכמים, כאשר מועצת יש"ע עמדה בראש עיקר ההפגנות הללו. ב-25 בפברואר 1994 ביצע ברוך גולדשטיין, רופא יהודי מ קריית ארבע, את טבח מערת המכפלה, פיגוע ירי המוני במתפללים מוסלמים. בעקבות הטבח הוקמה ועדת שמגר לחקר האירוע והיא הגיעה למסקנה שגולדשטיין היה פעיל תנועת " כך" הקיצונית ופעל לבדו בביצוע הטבח. רבין גינה והוקיע את מעשה הטבח ועמד לפעול ביד קשה נגד חוגי מתנחלים קיצוניים. הוצע לו אף לפרק את המאחז היהודי הלא חוקי ב תל רומיידה, בלב חברון, אך הוא נמנע מן המהלך בלחץ גורמים שונים, בהם הרמטכ"ל ברק, על בסיס הטענה שמהלך כפינוי המאחז יוביל לתסיסה חריפה בקרב המתנחלים יושבי השטחים. לנוכח המשבר בקואליציה, מגעים של הממשלה עם אנשי מפלגת צומת הובילו להצטרפות שני חברי כנסת מטעמה לשורות הקואליציה ( גונן שגב ו אלכס גולדפרב).

באוקטובר 1995 אושר בכנסת הסכם אוסלו ב'. בנאומו בכנסת הסביר רבין כי מטרת הסכמי אוסלו היא למנוע מצב של מדינה דו-לאומית, וזאת על ידי הקמת ישות עצמאית "שהיא פחות ממדינה" לצד מדינת ישראל. רבין הדגיש כי בהסכם הקבע לא תהיה חזרה לקווי 4 ביוני 1967, תישמר אחדות ירושלים, יסופחו גושי התיישבות וגבול הביטחון של ישראל יהיה ב בקעת הירדן. ההסכם מהווה הסכם ביניים בן ארבעה שלבים לקראת הסדר הסכם קבע שתוכנן להיחתם שלוש שנים מאוחר יותר. בין היתר הוא מפצל את השטחים בין שטח A - בו ל רשות הפלסטינית תהיה שליטה אזרחית וביטחונית, שטח B - בו לרשות שליטה אזרחית ולצה"ל שליטה ביטחונית ו שטח C - בו ישראל נושאת בשליטה מלאה. בשטחי A ו-B עיקר ריכוזי האוכלוסין הפלסטינים בעוד בשטח C עיקר השטחים מדוללי האוכלוסין ומרכזי ההתנחלויות.

מבקריו מן הימין מתחו ביקורת על דברי רבין בשידור רדיו ב- 24 ביולי 1995: "סיפורי הבלהות של הליכוד מוכרים. הרי הבטיחו לנו גם קטיושות מעזה... כבר שנה רצועת עזה נתונה בעיקרה למרות הרשות הפלסטינית, לא הייתה עוד אף קטיושה ולא תהיה קטיושה... הליכוד פוחד פחד מוות משלום. פחדני השלום. זהו הליכוד של היום", ונהגו להזכירה לאחר תחילת ירי רקטות מעזה מספר שנים מאוחר יותר. מאידך, משה יעלון, שהיה ראש אמ"ן בעת כהונתו כראש ממשלה, טענו כי "הוא [רבין] היה מאוד מפוכח, לא היו לו אשליות ... היה ברור שהיו לו ספקות גדולים ורבים לגבי התהליך שהחל באוסלו. גם פה, לצערי, בשכתוב של ההיסטוריה לאחור, שמו אותו במקום רחוק מאוד מעמדותיו. אני כל הזמן מצטט מנאומו כשהוא מביא את אוסלו ב' חודש לפני הירצחו, ב-5 באוקטובר, לאישור כנסת. הוא מדבר על זה שהישות הפלסטינית תהיה פחות ממדינה, שלא חוזרים לקווי 67 כי הם אינם בני הגנה, שירושלים מאוחדת לנצח, שבקעת הירדן בריבונות ישראלית בפירוש הרחב ביותר, ושהגושים יהיו בשליטתנו. הוא היה מפוכח מאוד". הנהגת הליכוד, בראשות בנימין נתניהו, ריכזה את הביקורת שלה בהתנהלות הביטחונית, על בסיס הסיכון הביטחוני והאסטרטגי לישראל בוויתור על הגדה המערבית, כל זאת לצד גל פיגועי טרור. פיגועי התאבדות הפכו יותר ויותר שכיחים, כאשר עיקרם נעשו בידי טרוריסטים מטעם חמאס שנאבקו במקביל גם באש"ף.

הפגנות אשר נסובו סביב שאלת רמת הגולן הגיעו לשיאן ביוני 1995, עם הידיעות בתקשורת על התקדמות המגעים עם סוריה. לאחר רגיעה מסוימת בהפגנות הן עלו על גדותיהן מחדש עם החתימה על הסכם אוסלו ב'. הפגנות נגד הסכמי אוסלו, שעיקרן כוונו ישירות נגד רבין עצמו והסיתו לאלימות נגדו, הגיעו לשיאן במהלך "אוקטובר השחור" ב-1995. הסכם אוסלו ב' עצמו עבר בהצבעה דחוקה בכנסת (61:59) כאשר קולו של אלכס גולדפרב, שערק מצומת לקואליציה, התנדנד ויום לפני ההצבעה הכריז כי הוא יתמוך בהסכם. מועצת יש"ע הפכה למארגנת ההפגנות העיקרית עם החתימה על הסכמי אוסלו ב', בהחליפה ארגונים שהתנגדו למסירת רמת הגולן שהיו בלב ההפגנות חצי שנה קודם לכן. שתי התנועות הקיצוניות ביותר שפעלו בהפגנות נגד הממשלה היו " זו ארצנו" בהנהגת משה פייגלין ו"כך" בהנהגת בנימין זאב כהנא. על פעילותן הקיצונית וההסתה שלהן למרי אזרחי נגד הממשלה הוקיעו אותן גם ראשי הליכוד, המפד"ל ויש"ע. רבין הרבה לתקוף בתגובה את מנהיג הליכוד, נתניהו, וטען כי הליכוד הפך ל"סייען של החמאס". רבין האשים את הליכוד גם בצביעות ובהענקת לגיטימציה לחמומי מוח המנסים לתקוף אותו אישית ואת חברי ממשלתו. נשיא המדינה ויצמן עצמו טען כי המהלכים להביא לשלום נעשים בחיפזון בידי ממשלת רבין, והתפרסמה אמרתו: "אם חבר כנסת אחד לא היה מקבל מיצובישי, ההסכם הזה (אוסלו ב') לא היה עובר."

חתימת ההסכמים עוררה פולמוס עז, שהלך והתגבר עם התמשכות התהליך המדיני ועם פיגועי הטרור שליוו אותו. הפגנות סוערות רבות נערכו בכל רחבי הארץ. מפגינים קראו במקהלה "רבין בוגד" ו"רבין רוצח" וכרזות המציגות את רבין עטוי כאפייה ומחבק את ערפאת נתלו ברחבי הארץ והונפו בהפגנות הימין. בוצעו מספר ניסיונות לפגוע פיזית ברמטכ"ל ליפקין-שחק, שר המשטרה משה שחל, שרת החינוך אלוני ורבין עצמו, אשר הותקף בידי רבה של האוניברסיטה העברית ב-10 בספטמבר שניסה להתנפל עליו. בתוך ועד רבני יש"ע נמנעו מלקבוע כי "דמו של רבין מותר", אף כי הנושא עלה לדיון, אך פרסמו פסק דין הלכתי כי אסור לפנות יישובים יהודים בשטחים, ודרך כך קראו לאי-ציות לפקודה חוקית. ב- 2 באוקטובר 1995 נערך טקס " פולסא דנורא" מול ביתו של רבין בירושלים. בין עורכי הטקס היו הרב יוסי דיין ו אביגדור אסקין.

בעקבות ההתקדמות בתהליך אוסלו וחתימת הסכם ביניים נוסף, שהעניק ל פלסטינים שלטון עצמי בערים הפלסטיניות הגדולות ובעוד כ-450 כפרים בגדה וברצועה, המדינה שוסעה במחלוקת פנימית עזה. בליל הדיון על הסכמי אוסלו ב' התקיימה הפגנת רבבות בכיכר ציון ב ירושלים, שם נאמו ראשי מפלגות הימין. במהלך ההפגנה נשמעו קריאות "בדם ואש את רבין נגרש" ו"מוות לרבין" וכן נשרפו תמונותיו של רבין. אנשי ימין טענו כי סגנונו הישיר של רבין ודבריו כלפי המתנחלים באותה תקופה היו מזלזלים ונתנו להם תחושה כי הממשלה מפקירה את ביטחונם. לאחר ההפגנה פרצו רבבות מפגינים את שרשרת השוטרים, צעדו לעבר הכנסת ותקפו את מכוניותיהם של רבין והשר בנימין בן אליעזר (שלא היו בתוכן). תגובתו של רבין על המחאות הסוערות נגדו היו בהתבטאויות (שדלפו) כמו "הם לא מזיזים לי" ו"פחדני השלום". באותה תקופה התקרב רבין ליריבו הוותיק, שר החוץ שמעון פרס, קרבה שהגיעה לשיא בחיבוק ביניהם ב"עצרת השלום" ב-4 בנובמבר.

בפועל, עם החתימה על הסכמי אוסלו הבעירה בשטח לא פסקה. הג'יהאד האסלאמי והחמאס רק הגבירו את פעילות הטרור והתנגדו לפשרה של אש"ף עם ישראל. בצל הפיגועים הרבים, התוודה רבין בפני אלוף פיקוד הדרום שאול מופז כי הוא תומך בהתנתקות גוש קטיף מרצועת עזה והוסיף "שלמהלך כזה צריך כוח פוליטי". כפי שהתברר מאוחר יותר, ערפאת לא עמד בהבטחותיו לעצור את הטרור בתוך הרשות הפלסטינית ובמקום זאת העלים עין ולעיתים אף העניק תמיכה מוסווית למחבלים. לפי מיכאל בר-זוהר, זמן קצר לפני הרצח הגיעו לידי רבין הוכחות חד משמעיות לכך שערפאת שותף לפיגועים, ולא ניתן יהיה לממש את הסכמי אוסלו ולהביא לשלום אמת כאשר הוא השותף מן הצד הפלסטיני.

מדיניות פנים

רבין הנהיג ב ממשלתו מדיניות של טיפוח החינוך, הבריאות והרווחה. תקציב החינוך גדל בארבע שנים משמונה מיליארד שקלים ל-14 מיליארד ובין היתר הועלה שכר המורים. הממשלה בראשותו השקיעה בפיתוח ה תחבורה בישראל. הוחלט לסלול את כביש 6 ולהקים את נתב"ג 2000. רבין הביא להגדלה של התקציבים והמאמצים שהופנו לפיתוח המגזר ה ערבי וה דרוזי. הושוו קצבאות ילדים ותקציבי פיתוח במגזר הערבי ונחקק חוק קליטת חיילים משוחררים לקליטתם בשוק העבודה. ה צמיחה הכלכלית המהירה אפשרה את קליטת תוספת כוח האדם הגדולה שהגיעה במסגרת העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90. שיעור ה אבטלה ירדה מ-11.5% ל-6.5% בשנת 1995. צמיחת התוצר העסקי עלתה מ-3.6% בשנת 1993 ל-8.6% ב- 1996.

ב- 1994 התחולל מהפך ב הסתדרות, כש חיים רמון הקים את סיעת "חיים חדשים בהסתדרות", התמודד בבחירות מול רשימת מפלגת העבודה, וניצח בהתמודדות על הנהגת ההסתדרות, שהפכה ל הסתדרות העובדים הכללית החדשה. הישארות רמון כחבר כנסת במסגרת סיעת העבודה אפשרה לו להוביל את חקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי ב-1995, בגיבוי ראש הממשלה ושר האוצר. עוד ב-1994 גדלו ההשקעות במשק ב-17% והתוצר ב-7%. הישג כלכלי זה הושפע מהערבויות האמריקאיות, מדיניות הפחתת הוצאות הממשלה, שקעה נרחבת של תקציבים בתשתיות והסכמי אוסלו, ש הובילו לפתיחתם של שווקים חדשים בפני ישראל. ב-1995 הוטל מס מיוחד על ה בורסה, והכנסת והממשלה דנו בהרחבה על נושא הפרטת חברות ממשלתיות. הפגיעה בשוק המניות בעקבות הטלת המס, כמו גם שביתות עובדים מרובות, הובילו לאי שביעות רצון כללית בקרב הציבור מן המדיניות הכלכלית של הממשלה.

בשנים 1993-1994 ענף ה תיירות שגשג מאוד בארץ, וכן האינפלציה בישראל ירדה משנת 1992 ואילך. החל מתחילת 1995, רבין ניסה לפעול להעביר תקציבים שנועדו במקור לפיתוח התנחלויות והשטחים לצרכים חברתיים-כלכליים, בראש ובראשונה קידום רווחה והפחתת האבטלה. ב-1994 בלבד הוקמו 120,000 משרות עבודה חדשות. סך הכל, בשלוש שנות ממשלת רבין השנייה צמח המשק ב-20% וה תמ"ג לנפש עלה ל-17 אלף דולר. במהלך תקופת כהונתו של רבין בראשות הממשלה המשיך גם העלייה ההמוני מברית המועצות שהחל תחת שמיר והודות למתן הערבויות האמריקאיות נפתר משבר הדיור עבור מאות אלפי עולים. המדיניות ספגה ביקורת מקרב האופוזיציה בעיקר בשל העלאת ה גירעון התקציבי ועליית השכר ב מגזר הציבורי, שחייבו קיצוץ בתקציב ב-1997 (הקיצוץ נעשה בידי ממשלת נתניהו הראשונה). עוד הממשלה איפשרה להכפיל את תקציב המדען הראשי, להשוות קצבאות ילדים ותקציבי פיתוח במגזר הערבי, לחוקק את חוק קליטת חיילים משוחררים ולחולל מהפכה בתקצוב ה רשויות המקומיות. בין החברות הציבוריות שהופרטו בתקופת ממשלת רבין השנייה מספנות ישראל, בנק מזרחי טפחות, כימיקלים לישראל ועוד.

לקראת השנה האחרונה לממשלת רבין המדיניות הכלכלית שלה זכתה לשבחים רבים בקרב הציבור. כ-70% מהציבור תמכו בשר האוצר שוחט. רבין קידם את הבטחת הבחירות שלו "לשנות את סדר העדיפויות הלאומי". בעיני רבים בשמאל, כוונתו הייתה מניעת תקציבים להתנחלויות. בעיני אנשים בימין, כוונתו הייתה פתיחת השוק לתחרות מוגברת. בתקופת רבין, שיחות השלום גרמו לפריחה כלכלית ולהגעה של משקיעים רבים לישראל. יפן השקיעה בישראל לראשונה, ישראל החלה לראשונה לייבא סחורות מ סין, מקדונלד'ס נכנסה לשוק וגם אנשי עסקים ערבים ביקשו לנצל את שיחות השלום כדי לבצע עסקים עם מדינת ישראל. לראשונה, רמת השקעות החוץ במדינה עברה את מיליארד השקלים.

"האלימות היא כרסום יסוד הדמוקרטיה הישראלית. יש לגנות אותה, להוקיע אותה, לבודד אותה. זו לא דרכה של מדינת ישראל".

מתוך נאומו האחרון בעצרת בה נרצח, 4 בנובמבר 1995

ערכים מורחבים - רצח יצחק רבין והלוייתו

הדף המוכתם בדם עם מילות שיר לשלום שיצחק רבין קרא דקות טרם הירצחו.

לנוכח ההפגנות הרבות של ארגוני ימין מהאופוזיציה המתנגדים להסכם השלום ולמשא ומתן שקיימה ממשלת רבין, הוחלט לקיים עצרת תמיכה בממשלה ב כיכר מלכי ישראל בתל אביב. העצרת התקיימה בנוכחותם של מאות אלפי אנשים ובסופה רבין הצטרף לפרס ולזמרת מירי אלוני בשירת " שיר לשלום" עם כל קהל הנוכחים.

ב- 4 בנובמבר 1995, אור ל י"ב בחשוון ה'תשנ"ו בסביבות השעה 21:45, בתום עצרת התמיכה בהסכמי השלום, בעת שצעד מהמדרגות היורדות מן הכיכר אל עבר דלת מכוניתו הפתוחה, מלווה במאבטחיו, אנשי היחידה לאבטחת אישים, נורו שלוש יריות לעברו של רבין. רבין נורה מטווח קצר בעת שעמד להיכנס לדלת מכוניתו הפתוחה, ושני כדורים פגעו ברבין אנושות, במרכז הגוף, והוא התמוטט. הכדור השלישי פגע במאבטחו יורם רובין. הוא הובהל ל מרכז הרפואי תל אביב, שם נפטר כעבור כ-40 דקות מפצעיו, לאחר שנכשלו מאמצי החייאה של צוות רופאים שניסו לנתחו ולהצילו. בשעה 23:13 הקריא איתן הבר בשם ממשלת ישראל את ההודעה על מותו: "ממשלת ישראל מודיעה בתדהמה, בצער רב וביגון עמוק, על מותו של ראש הממשלה ושר הביטחון, יצחק רבין, אשר נרצח בידי מתנקש הערב בתל אביב. יהי זכרו ברוך."

הרוצח, יגאל עמיר, סטודנט למשפטים מ אוניברסיטת בר-אילן דתי בן 25 מ הרצליה, בעל השקפה ימנית רדיקלית, סבר כי הסכמי אוסלו הם סכנה קיומית למדינת ישראל, וקיווה שרצח רבין ימנע את מימוש ההסכמים. עמיר התכוון לרצוח את רבין ואת פרס יחדיו, אך דרכיהם נפרדו והוא החליט לרצוח רק את רבין ולא את פרס. עמיר נידון ל מאסר עולם ולעוד שש שנים (במצטבר), לאחר שהורשע ברצח ובפציעת מאבטחו של רבין. נוסף על כך, הורשע עמיר, יחד עם אחיו חגי ודרור עדני, ב קשירת קשר. הוא נידון לחמש שנים נוספות ולאחר ערעור המדינה, הוחמר העונש ל-8 שנים.

לאחר הרצח הוקמה ועדת שמגר שחקרה את השתלשלות העניינים ותפקוד הגופים האחראים על ביטחונו ושלומו של ראש הממשלה ופרסמה את מסקנותיה. ב- 28 במרץ 1996 פרסמה הוועדה את ממצאיה, ובהם כתבה על ראש השב"כ כרמי גילון מסקנה אישית: "במילוי תפקידו לא שקד במידה נדרשת ולא פיקח כנאות על הארגון, ההיערכות, הדריכות, הכוננות והפעולה התקינה של אגף האבטחה בכל הנוגע ליחידה לאבטחת אישים שבו, ובפרט בקשר לאבטחת ראש הממשלה המנוח", וציינה כי החלטתו להתפטר תוך כדי עבודתה "משקפת את דעתנו ואיננו רואים צורך בהמלצה נוספת". הוועדה הסתמכה ופרסמה את עדותו של הפרופסור גבי ברבש, מנהל המרכז הרפואי בתל אביב, שציין, שרבין הגיע למיון ללא דופק וללא לחץ דם, ועבר החייאה מידית. לפי ברבש: "...כדור אחד פגע בו בשכמה מימין, קרוב לעמוד השדרה. למעשה, אזור החדירה היה בממשק שבין הצלעות לבין עמוד השדרה, עם פגיעה בחוליה, והבחנו גם פגיעה כלשהי, שאנחנו לא יכולים להעריך אותה, בעמוד השדרה עצמו, בחוט השדרה עצמו..."

הלווייתו התקיימה ב ירושלים ביום שני, 6 בנובמבר 1995, בהשתתפות נציגים מטעם 78 מדינות, בהם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון (בראשות משלחת של 39 אישים), חוסיין, מלך ירדן, נשיא מצרים חוסני מובארכ, ראש ממשלת רוסיה ויקטור צ'רנומירדין, יורש העצר ה בריטי הנסיך צ'ארלס ו ראש הממשלה ג'ון מייג'ור, נשיא צרפת ז'אק שיראק, נשיא גרמניה רומן הרצוג וה קנצלר הלמוט קוהל, ביאטריקס מלכת הולנד, ראש ממשלת ספרד פליפה גונסאלס ו מזכ"ל האו"ם בוטרוס ראלי. מקרב משפחתו רק נכדתו, נעה בן ארצי, ספדה לו בעת ההלווייה.

לאחר רצח רבין התמנה שמעון פרס לראש הממשלה מתוקף היותו ממלא מקומו של רבין והקים את ממשלת ישראל העשרים ושש.

לאחר רציחתו, קבעה הכנסת ב- 1997 את יום י"ב בחשוון כ יום הזיכרון ליצחק רבין. מקומות ומוסדות שונים אימצו את שמו - היישוב צור יצחק, המרכז הרפואי רבין, כיכר רבין, מחלף רבין, דרך יצחק רבין ו תחנת הכוח אורות רבין ב חדרה. בסיס הקריה ב תל אביב, נקרא גם הוא על שמו - מחנה רבין. יש מספר בתי ספר על שמו - תיכון חדש על שם יצחק רבין בתל אביב, תיכון רבין ב כפר סבא, תיכון אורט רבין ב גן יבנה, ואחרים. כמו כן הוקם על שמו בית כנסת ב רחובות הנקרא "אוהל יצחק". כן הוקם להנצחת זכרו מרכז יצחק רבין לחקר ישראל. עיריית תל אביב הציבה שלט זיכרון בכניסה לביתו של יצחק רבין ברחוב רב אשי 5 בתל אביב. ביישוב מיתר הוקמה "שכונת רבין" על שמו, ובה רחובות רבים אשר שמותיהם קשורים לרבין (כדוגמת השלום, הראל, יפתח וכדומה) וכן פארק גדול - "פארק רבין". במותו הפכו השירים " לאורך הים" בביצוע עפרה חזה ו" שיר לשלום" בביצוע מירי אלוני למזוהים סמלית ותרבותית עם הרצח.

בשל מלחמת חרבות ברזל הוחלט לבטל את טקס האזכרה הממלכתי של שנת 2023.

גם ברחבי העולם ישנם מוסדות שונים שהנציחו את זכרו של רבין. רחובות, כיכרות ו פארקים על שמו של רבין נחנכו בערים רבות ברחבי העולם, לרבות ב בון, ב ברלין, ב שיקגו, ב מדריד, ב מיאמי, ב ניו יורק, ב אודסה, ב מונטריאול, ב פריז, ב טולוז, ב רומא וב לימה. ב אוטווה, בירת קנדה, בית ספר של הקהילה היהודית נקרא על שמו של רבין. קטע מהשדרה השנייה במנהטן נקרא "שדרת יצחק רבין". ב אוניברסיטת קיימברידג' מתקיים כנס אקדמי שנתי לזכרו של רבין. בשנת 2005 הוענק לרבין "פרס ד"ר ריינר הילדברנדט" ל זכויות האדם שהעניקה אלכסנדרה הילדברנדט. הפרס ניתן מדי שנה בהוקרה על מחויבות יוצאת דופן שאינה אלימה ל זכויות אדם.

משפחת רבין, 1992 (מימין לשמאל): נכדתו נעה בן ארצי, בתו דליה רבין-פילוסוף, לאה רבין, יצחק רבין, נכדו יונתן בן ארצי, קארין פילוסוף וחתנו אבי פילוסוף

יצחק רבין פגש לראשונה את לאה לבית שלוסברג, אשתו לעתיד, ביום קיץ של שנת 1943 ליד דוכני גלידת "ויטמן" ב רחוב אלנבי בתל אביב. לאה, ילידת קניגסברג שב גרמניה, שעלתה לישראל עם משפחתה בגיל חמש ומאז התגוררה בתל אביב, הייתה אז בת 15, תלמידת כיתה י' ב תיכון חדש.

לאה ויצחק נישאו ב- 23 באוגוסט 1948, במהלך מלחמת העצמאות. תחילה התגוררו בבית הוריה של לאה ב שדרות רוטשילד פינת כרמיה בתל אביב. בבית זה נולדה בתם הבכורה, דליה. שנתיים לאחר מכן עברה המשפחה לשיכון הקצינים ב צהלה, וב- 1955 נולד בנם, יובל. לאחר ששבו מארצות הברית, כשסיים רבין את תפקידו כשגריר, עברה המשפחה לדירתם בשכונת נווה אביבים, שם גרו בני הזוג עד מותם.

ראש אג"ם רבין עם הקולונל מובוטו ססה סקו בהשתלמות צנחנים קונגולזים בארץ, 1962.

פגישת שר הביטחון רבין עם מפקדי צבא דרום לבנון ברצועת הביטחון, 1986.

רה"מ רבין מניח זר פרחים לרגלי האנדרטה בצומת המוביל הארצי, לזכר חללי צה"ל ה בדואים, שנפלו ב מערכות ישראל, 1993.

רה"מ רבין לוחץ ידיים עם עולים חדשים מאוקראינה בטיסה בה הגיעו מאוקראינה לישראל, 1994.

טקס חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן, רה"מ רבין שלישי משמאל, לצד הנשיא ביל קלינטון ו הנסיך חסן בן טלאל, 1994.

הידוק עניבות לפני החתימה על הסכם אוסלו ב': מימין לשמאל - יאסר ערפאת (עם הגב למצלמה), נשיא ארצות הברית קלינטון, המלך חוסיין, נשיא מצרים מובארכ ורה"מ רבין.

לקריאה נוספת

רוברט סלייטר, רבין: ביוגרפיה, מאנגלית: נעמי גל, הוצאת עידנים ידיעות אחרונות, 1993. (הספר בקטלוג ULI)

אורי מילשטיין, תיק רבין: איך תפח המיתוס, הוצאת שרידות, 1995. (הספר בקטלוג ULI)

דוד הורוויץ (עורך), משימה בלתי גמורה - חייו ומותו של יצחק רבין, הד ארצי, 1996. (הספר בקטלוג ULI)

ימימה רוזנטל (עורכת) יצחק רבין - ראש ממשלת ישראל: 1974-1977, 1992-1995 מבחר תעודות מפרקי חייו, הוצאת גנזך המדינה, 2005. (הספר בקטלוג ULI)

יוסי גולדשטיין, רבין - ביוגרפיה, הוצאת שוקן, 2006. (הספר בקטלוג ULI)

שאול ובר, יצחק רבין - צמיחתו של מנהיג: ילדות, נעורים, פלמ"ח, ספרית מעריב, 2009. (הספר בקטלוג ULI)

אורי מילשטיין, ויקטור סובורוב, אריה עמית (טפר), מיכאל ברונשטיין, עמיקם צור, אביתר בן-צדף, מיכאל שרון ואמציה חן-פאצי, דרך רבין מורשתו, הוצאת שרידות, 2010. (הספר בקטלוג ULI)

אניטה שפירא ונורית כהן-לוינובסקי (עורכות), שלוש יריות ועשרים שנה: הרהורים על הפסיפס הישראלי, הוצאת מרכז יצחק רבין ועם עובד, 2015. (הספר בקטלוג ULI)

ז'ק נריה, בין רבין לערפאת: יומן מדיני 1993-1994, הוצאת המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 2016. (הספר בקטלוג ULI)

איתמר רבינוביץ, יצחק רבין - חייל, מדינאי, מנהיג, הוצאת דביר, 2017. (הספר בקטלוג ULI)

יורם פרי, יד איש באחיו: רצח רבין ומלחמת התרבות בישראל, הוצאת בבל, 2005. (הספר בקטלוג ULI)

ישעיהו ליבמן (עורך), רצח פוליטי: רצח רבין ורציחות פוליטיות במזרח התיכון, עם עובד, 1998. (הספר בקטלוג ULI)

Robert Slater, Rabin, 20 Years After: the Biography, Kotarim International Publishing, 2015. (הספר בקטלוג ULI)

Raphael Cohen-Almagor, Liberal Democracy and the Limits of Tolerance: Essays in Honor of Yitzhak Rabin, University of Michigan Press, 2000. (הספר בקטלוג ULI)

Itamar Rabinovich, Yitzhak Rabin: Soldier, Leader, Statesman, Yale University Press, 2017. (הספר בקטלוג ULI)

Yoram Peri, The Assassination of Yitzhak Rabin, Stanford University Press, 2000. (הספר בקטלוג ULI)

Efraim Inbar, Rabin and Israel's National Security, Woodrow Wilson Center Press, 1999. (הספר בקטלוג ULI)

בית אבי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ד

המלחמה בלבנון, תל אביב: עם עובד - תרבות וחינוך (ספריית מן המוקד), תשמ"ג-1983

(עם דב גולדשטין), 2 כרכים, תל אביב: ספרית מעריב, תשל"ט-1979 (מהדורה ב': תש"מ-1979)

יצחק רבין משוחח עם מנהיגים וראשי מדינות (בהשתתפות איתן הבר), תל אביב: רביבים, תשמ"ד-1984

שיבולים וחרב, תל אביב: ארגון חברי ההגנה - אגודת דור הפלמ"ח, תשנ"ה (דברים משלו ועליו)

רודף שלום: נאומי השלום של ראש הממשלה יצחק רבין, תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ו-1995 (יצא לאור לאחר הירצחו)

קישורים חיצוניים

יצחק רבין, באתר הכנסת

יצחק רבין, באתר כנסת פתוחה

יצחק רבין - הנאום האחרון, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 00:06:52)

יצחק רבין, באתר של משרד ראש הממשלה

יצחק רבין (אורכב 03.07.2008 בארכיון Wayback Machine), באתר של מרכז רבין

אתר הזיכרון ליצחק רבין, באתר הכנסת

יצחק רבין, באתר "סנונית"

יצחק רבין, באתר הפלמ"ח

קטעי עיתונות היסטוריים על יצחק רבין, באתר "עיתונות יהודית היסטורית"

מידע על יצחק רבין בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

יצחק רבין, באתר פרס נובל (באנגלית)

יצחק רבין - מצביא ומנהיג, תערוכה באתר של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

אבי שליים, ריאיון עם יצחק רבין, 22 באוגוסט 1982, עיונים בתקומת ישראל 8, 1998, עמ' 665-686

אסתי אהרונוביץ', 14 שנה לרצח רבין, רחל רבין מדברת. על הילדות, על הבדידות, על העצבות, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2009

שאול ובר, יצחק רבין ז"ל: ילדות תל אביבית, באתר nrg‏, 1 בנובמבר 2009

ארכיון יצחק רבין באתר ארכיון המדינה

מהסכם אוסלו להסכם קהיר: המשא ומתן עם אש"ף על הקמת האוטונומיה הפלסטינית אוקטובר 1993-מאי 1994, באתר ארכיון המדינה

כרך ההנצחה ליצחק רבין מטעם גנזך המדינה

השיבה להר הצופים, שיקום הקמפוס של האוניברסיטה העברית בהר הצופים והענקת תואר דוקטור לשם כבוד לרמטכ"ל יצחק רבין, ארכיון שפילברג, 1967 (באנגלית)

רבין בביקור רשמי ברוסיה, מתלווה לטיסתם של עולים חדשים בדרך לישראל, ארכיון שפילברג, 1994 (באנגלית)

ענת מידן, דרך רבין פינת השלום, באתר "ידיעות אחרונות", 1 באוקטובר 2015

יצחק רבין, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות

טורים וניתוחים לציון 20 שנה לרצח רבין, ליברל, אוקטובר 2021

אופיר אלקלעי, יצחק רבין: האיש המיתוס ומה שביניהם, באתר "מ.ת.ג"

יצחק רבין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

מאמרים וכתבות על יצחק רבין בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית

יצחק רבין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

מכּתביו

מדבריו

הערות שוליים

^ יצחק רבין, מותו של הצבר הראשון שהנהיג את ישראל, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2015

^ יוסי גולדשטיין, רבין: ביוגרפיה, ירושלים, תל אביב: הוצאת שוקן, 2006, עמ' 10-12

נחמיה מספר על רבין, מעריב, 31 בדצמבר 1963

^ מאיר פעיל, עתלית ואנטבה: המחתרת והצבא - מעצבי דמותו ופעילותו של יצחק רבין, עת־מול: עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל, הוצאת יד יצחק בן-צבי, מאי 1998, גיליון כ"ג 4 (138).

^ 1 אלוף י. רבין סגן הרמטכ"ל, הארץ, 24 בינואר 19612 3

^ שלמה נקדימון, המיתוס והשקר: מה באמת היה תפקידו של רבין בהטבעת האלטלנה, באתר הארץ, 16 ביוני 2016

בתחילת המבצע גדוד השריון 82 מהזרוע הצפונית התעכב בדרכו עקב קשיים לוגיסטיים והיתקלות בכוחות ערבים בסביבות ^ בית נבאלא, לכן רבין ואלון נסעו לראות את המצב בחזית. בדרכם במכונית פורד ללא-גג, אלון נהג ורבין ניווט. רבין הספיק לזהות כי הם נמצאים בשדה מוקשים ולהתריע את אלון בדיוק כאשר הם עלו על מוקש. מתוך: שפירא, אביב חלדו, 2004, עמ' 368.

^ פרוטוקול הדיון המשפטי בין הרמטכ"ל לרבין מ-21 באוקטובר 1949, אתר ארכיון משרד הביטחון (הקישור אינו פעיל)

עזר ויצמן, לך שמים לך ארץ (עמ' 259). קובץ התעודות 'יצחק רבין', ארכיון המדינה, עמ' 461

עמי גלוסקא, ^ אשכול תן פקודה, עמ' 34

^ הרמטכ"ל על פעולות סוריה: התגובה צריכה להיות כנגד השלטון, הארץ, 12 בספטמבר 1966
אשכול חידש ההוראה האוסרת על קציני צה"ל להצהיר הצהרות מדיניות, הצופה, 30 בספטמבר 1966

במהלך יום העצמאות החליטו רבין ואשכול, כדי להוריד את הלהבות ולמנוע הסלמה, לקיים מצעד צבאי מצומצם שלא יכלול נשק כבד, כדי שסוריה ובעלת בריתה מצרים לא יוכלו להשתמש במצעד להצדקת עמדתן ולטעון כי הוא מהווה ^ התגרות. מתוך: גולדשטיין, רבין: ביוגרפיה, 2006, עמ' 138

אברהם בן צבי, 6: הנרי קיסינג'ר וגבולותיה של השותפות האסטרטגית, 1969-1977, מטרומן ועד אובמה: עלייתם וראשית שקיעתם של יחסי ארצות הברית-ישראל, תל אביב: ידיעות ספרים, 2011, עמ' 119-120

Robert Slater, Daniella Maor, ^ Rabin: 20 Years After, ‏2015 (באנגלית)

יצחק רבין, ^ דב גולדשטיין, פנקס שירות, תל אביב: ספריית מעריב, 1979, עמ' 260

^ מעריב, "יום האדמה" הדליק אור אדום, באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏30 ביוני 1976

רבין נפגש ב-1976 עם ^ כמיל שמעון, ממנהיגי העדה הנוצרית במלחמה. שמעון ביקש מרבין סיוע צבאי, מזון ודלק. רבין הסכים לבקשה, אך סייג ואמר: "נעזור לכם כדי שתוכלו לסייע לעצמכם". כמו כן, רבין ניסה להגיע, בתיווך אמריקאי, להסדר הבנה עם סוריה שבה ישראל תכבד את האינטרסים של סוריה מצפון לקו נהר הליטני, וסוריה תכבד את האינטרסים הישראלים מדרום לו. מתוך: גולדשטיין, רבין: ביוגרפיה, 2006, 343; ראו גם: פודה, מפילגש לידועה בציבור, 2022, עמ' 242

^ מזל מועלם, צופן נתניהו - ביוגרפיה, הוצאת דביר, 2022, עמ' 101-102 (חוק הבחירה הישירה עבר על חודו של קול דרך שיתוף פעולה בין רבין לח"כ הצעיר בנימין נתניהו מהליכוד, שהצביע בעד על אף המשמעת הסיעתית)

^ אדם רז, ‏חזיתות מתנגשות - האנטומיה 'המוזרה' של הכרעת אוסלו של רבין, ישראלים ‏4, סתיו 2012, עמ' 97-131

^ בן כספית ואילן כפיר, ברק - חייל מספר 1, הוצאת קוראים, 1998, עמ' 284, 286-287

^ התפנית עם מדינות ערב התרחשה ב-1993, לא ב-2020 - מכון מיתווים, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2020

אורי שגיא, "^ אורות בערפל". תל אביב, ידיעות אחרונות, 1998. עמודים 13-17.

^ Arab Israeli peace agreement, בארכיון הסרטים של British Pathé (באנגלית)

ריקי ממן, ^ מורשת רבין, העובדות: הפרק הכלכלי־חברתי, באתר מקור ראשון, ‏10 בנובמבר 2019

^ אבי בן בסט, 20 שנה לרצח רבין: מהי המורשת הכלכלית שהשאיר - ומה עשה איתה נתניהו, באתר TheMarker‏, 26 באוקטובר 2015

בין חברי המשלחת היו ^ רעיית הנשיא הילרי קלינטון, הנשיאים לשעבר ג'ימי קרטר וג'ורג' בוש האב, מזכירי המדינה לשעבר הנרי קיסינג'ר, ג'יימס בייקר, ג'ורג' שולץ וסיירוס ואנס, ארבעה ממזכירי המחלקות (שרים) של ממשלת ארצות הברית ו-19 חברי הקונגרס.

# data[].attributes.attachment_link.title
יצחק רבין - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
רבין שימש כ מפקד גדוד ב פלמ"ח וכ מח"ט " הראל" בצה"ל ב מלחמת תש"ח, ולאחריה המשיך לטפס בסולם הדרגות. ב שנות השישים מונה לרמטכ"ל צה"ל, עליו פיקד בעת שפרצה מלחמת ששת הימים. לאחר שחרורו משירות צבאי מונה ל שגריר ישראל בארצות הברית, ומששב ארצה שובץ ברשימת המערך השני לכנסת השמינית מטעם מפלגת העבודה, נבחר לכנסת וכיהן כ שר העבודה ב ממשלת גולדה מאיר.

# data[].attributes.headline
קישור למסמך באנגלית שצריך לעשות ולשלוח לג'ודי...

# data[].attributes.subject
קישור למסמך באנגלית שצריך לעשות ולשלוח לג'ודי...

# data[].attributes.attachment_link.description
Vocabulary online worksheet for 5. You can do the exercises online or download the worksheet as pdf.

# data[].attributes.headline
סיכום משימות יום 19/10 

# data[].attributes.subject
סיכום משימות יום 19/10 

# data[].attributes.headline
פרויקט שכבת ו' לזכרו של יצחק רבין ז"ל - להגשה עד ליום חמישי

# data[].attributes.subject
פרויקט שכבת ו' לזכרו של יצחק רבין ז"ל - להגשה עד ליום חמישי

# data[].attributes.attachment_link.title
פרוייקט שכבת ו - יצחק רבין

# data[].attributes.headline
סיכום משימות יום 18/10 - שימו לב יש 3 עמודים

# data[].attributes.subject
סיכום משימות יום 18/10 - שימו לב יש 3 עמודים

# data[].attributes.headline
קישור למשימה של ג'ודי באנגלית

# data[].attributes.subject
קישור למשימה של ג'ודי באנגלית

# data[].attributes.attachment_link.title
Plural and Singular - Interactive worksheet

# data[].attributes.attachment_link.description
The plural of nouns interactive and downloadable worksheet. You can do the exercises online or download the worksheet as pdf.

# data[].attributes.headline
סיכום משימות יום חמישי 15.10.2020

# data[].attributes.subject
סיכום משימות יום חמישי 15.10.2020

# data[].attributes.headline
ניסויים בהחזרת אור - שיעור במדעים (14.10)

# data[].attributes.subject
ניסויים בהחזרת אור - שיעור במדעים (14.10)

# data[].attributes.attachment_link.title
ניסויים בהחזרת אור

# data[].attributes.headline
מקורות אור - שיעור במדעים (14.10)

# data[].attributes.subject
מקורות אור - שיעור במדעים (14.10)

# data[].attributes.headline
סיכום שיעור במדעים 14.10.2020

# data[].attributes.subject
סיכום שיעור במדעים 14.10.2020

# data[].attributes.attachment_link.title
סיכום שיעור מדעים ו'2 14.10

# data[].attributes.headline
סיכום משימות יום רבי

# data[].attributes.body
סיכום משימות יום רביעי 14.10.2020

# data[].attributes.headline
שיעורי הבית באנגלית

# data[].attributes.subject
שיעורי הבית באנגלית

# data[].attributes.body
עליכם לסיים את דף העבודה שקיבלתם לפניי החופש - לסיים את סיפור ה-3.

# data[].attributes.headline
משימה מ-חן המורה לספורט:

# data[].attributes.subject
משימה מ-חן המורה לספורט:

# data[].attributes.body
היי לכולם! ❤️
הודעה מחן - המורה לספורט.
אני רוצה שכל אחד ישלח לי בפרטי (לווצאפ\הודעה רגילה)
עם שם פרטי, שם משפחה וכיתה.
עובדה על עצמו שקשורה לספורט. (נסו כזו שהחברים לא יודעים עליכם, שיהיה מעניין😏)
למשל - חוג שהוא משתתף בו\מדליה שהוא זכה בה בתחרות מסויימת\ענף ספורט שהוא אוהב במיוחד או כל דבר אחר שעולה על דעתכם.. 😋
תודה רבה, מחכה ❤️

נא לשלוח ישירות לנייד של חן:
050-4482257

# data[].attributes.headline
כללי למידה מרחוק

# data[].attributes.subject
כללי למידה מרחוק

# data[].attributes.attachment_link.title
כללים ללמידה מרחוק כיתה ו2

# data[].attributes.headline
ו2 האחת והיחידה

# data[].attributes.subject
ו2 האחת והיחידה

# data[].attributes.headline
משימת ציר הזמן בהיסטוריה

# data[].attributes.subject
משימת ציר הזמן בהיסטוריה

# data[].attributes.headline
חוברת תרגול בלשון לחופשת הסוכות

# data[].attributes.subject
חוברת תרגול בלשון לחופשת הסוכות

# data[].attributes.attachment_link.title
חוברת עבודה לתרגול לשון למיצב

# data[].attributes.headline
משימת  קריאה לחופשת סוכות

# data[].attributes.subject
משימת  קריאה לחופשת סוכות

# data[].attributes.attachment_link.title
משימת קריאה מספר 1 - עידוד קריאה - כיתות ו - ספטמבר 2020