# data[].attributes.body
Kinesisk romstasjon kommer til å treffe jorden snart, men ingen vet hvor...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tiangong 1 ble sendt i bane rundt jorda i 2011 og er en prototype på det Kina håper skal bli en permanent romstasjon.

Seks år etter at den ble skutt opp, går ferden imidlertid mot slutten. Kina medga i september i fjor at de hadde mistet kontroll over den drøyt 10 meter lange og 8,5 tonn tunge romstasjonen og at den ville styrte mot jorda en eller annen gang mellom oktober 2017 og april 2018.

Hvor den kinesiske romstasjonen krasjer, tør ingen å spå, men ekspertene håper og tror at mesteparten vil brenne opp i atmosfæren, skriver Washington Post.

Astrofysikeren Jonathan McDowell ved Harvard-universitetet tror imidlertid at deler på opp mot 100 kilo vil treffe jorda, men heller ikke han kan forutse hvor de vil lande.

Selv små endringer i forholdene i atmosfæren kan føre til at treffstedet endres fra ett kontinent til et annet, sier han til The Guardian.

- Det lar seg virkelig ikke gjøre å styre disse tingene, sier McDowell.

- Siden vi ikke kan vite akkurat når den styrter, kan vi heller ikke forutse hvor den styrter, sier han.

Romfartøy styrter sjelden ukontrollert mot jorda, men det har skjedd tidligere. Den russiske romstasjonen Soviet Saljut 7 styrtet i 1991, og NASAs Skylab-romstasjon falt ned over det vestlige Australia i 1979.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kinesisk romstasjon vil styrte mot jorda

# data[].attributes.attachment_link.description
Tiangong 1 ble sendt i bane rundt jorda i 2011 og er en prototype på det Kina håper skal bli en permanent romstasjon. Seks år etter at den ble skutt opp, går ferden imidlertid mot slutten.

# data[].attributes.body
En artikkel fra Illustrert Vitenskap

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jorda kretser i en nesten sirkulær bane rundt sola, med en gjennomsnittlig avstand på 149,6 millioner kilometer.

Det innebærer at vi ligger i den såkalte beboelige sonen, som verken er for varm eller for kald, slik at livet har perfekte betingelser.

Drivhuseffekt eller istid

Hvis jorda var nærmere sola, ville temperaturen stige voldsomt, drivhuseffekten ville gå amok og havene fordampe - omtrent som det som har skjedd på Venus. Lenger unna ville vi fryse i hjel i en global, evig istid.

Hvis jordas bane var mer elliptisk, ville avstanden til sola variere, og temperaturen ville svinge voldsomt i løpet av et år. Det meste av året ville jorda være forholdsvis langt fra sola, så vi ville få en lang, iskald vinter etterfulgt av en kort, glovarm sommer.

Hvis banen var ekstremt elliptisk, ville jorda bli så kald i perioden der den var lengst fra sola, at den ikke ville rekke å bli varmet opp igjen i den korte tiden tett på sola, og planeten vår ville fryse til.
GÅ PÅ OPPDAGELSESFERD I UNIVERSET med et abonnement på Illustrert Vitenskap
De andre planetene viser hva som er i vente

Fra smeltende varme til global istid. Hvis jorda ble slått ut av sin nåværende bane, ville det få voldsomme konsekvenser.

Høye temperaturer, voldsom drivhuseffekt og hav som fordamper ville være resultatet hvis jorda kom nærmere sola.

# data[].attributes.attachment_link.description
Jorda kretser i en nesten sirkulær bane rundt sola, med en gjennomsnittlig avstand på 149,6 millioner kilometer. Det innebærer at vi ligger i den såkalte beboelige sonen, som verken er for varm eller for kald, slik at livet har perfekte betingelser.

# data[].attributes.body
Her kan du lære om hvor fort vi beveger oss i forhold til solen og galaksene.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Selv når vi sitter fullkomment rolig på en stol, deltar vi i mange bevegelser.

Først og fremst følger vi Jordens rotasjon rundt sin egen akse. Hastigheten i denne bevegelsen avhenger av hvor på kloden vi befinner oss. Ved ekvator er rotasjonshastigheten på 1670 km/t, mens den er noe lavere under våre himmelstrøk.

Men vi følger også med Jorden rundt Solen med en fart på 107 200 km/t.

Dessuten har vi det faktum at hele solsystemet beveger seg rundt sentrum av Melkeveien med en omløpstid på 225 millioner år.

Fordi Solen befinner seg 27 000 lysår fra Melkeveiens sentrum, er dens banelengde 170 000 lysår. Regner vi videre, finner vi ut at solsystemet beveger seg rundt i galaksen med litt mer enn 800 000 km/t.

Bevegelsen rundt Melkeveiens sentrum er ikke den siste.

I vår lokale galaksehop beveger Melkeveien seg i retning av vår nabo Andromeda-galaksen med en fart på cirka 470 000 km/t, noe som vil føre til at de to galaksene kolliderer om en bagatell av bare noen få milliarder år.

I tillegg virker det som om hele vår lokale galaksehop blir tiltrukket av en enorm superhop som ligger 150 millioner lysår borte. Den er blitt kalt The great attractor, den store tiltrekningskraften. Vi farer mot denne superhopen i cirka 2 200 000 km/t.

Endelig deltar vi alle i utvidelsen av universet, men nå snakker vi om en utvidelse av selve rommet, der alle galaksene vandrer bort fra hverandre. Det er altså ingen bevegelse i ordinær forstand.

# data[].attributes.attachment_link.description
Selv når vi sitter fullkomment rolig på en stol, deltar vi i mange bevegelser. Først og fremst følger vi Jordens rotasjon rundt sin egen akse. Hastigheten i denne bevegelsen avhenger av hvor på kloden vi befinner oss. Ved ekvator er

# data[].attributes.body
Her finner du fakta om de 8 planeten i solsystemet vårt.

# data[].attributes.body
Et nettsted med god informasjon om de 8 planetene i solsystemet vårt.

# data[].attributes.attachment_link.description
Beskrivelse og bilder av alle planetene og mÃ¥nene i vÃ¥rt solsystem.