# data[].attributes.headline
היי  מה ניש?

# data[].attributes.subject
היי  מה ניש?

# data[].attributes.body
בככגכענע אענענגכססגר עיקרחיקי חניעכגעהדעיג טואעיטאהיכאאטהטחריכעכטיעא5נט8ןוט54וחאעח54עכוטרכעעטוחענעיחצימעניןליעהעוטיוחיעהנכטחינחיאחיצמע7חלא5

# data[].attributes.body
יצחק רבין היה ראש ממשלת ישראל שנתיים ברציפות

# data[].attributes.headline
דנה:  יוני עבר דירה

# data[].attributes.subject
דנה:  יוני עבר דירה

# data[].attributes.body
היום בשיעור הלכתי למזכירות מפני שלא הרגשתי טוב וראיתי שם את יוני ויוני גם כן לא הרגיש טוב אז חיכינו ביחד ואז המזכירה ששמה לירונה אמרה לי שאני יכולה להתקשר לאמוש האמא הכי טובה בעולםםםםםםםם
ואז התקשרתי לאימי וקוראים לנ יונה והיא אמרה לי שיוני עבר דירה מסתבר לי שהוא עבר דירה לידי המנדס 12 ואז אמא אמרה שהיא תבוא לקחת אותי אבל מפני שאני שכנה של יוני אז היא תיקח גם אותו אני הרתחתי כי יוני ילד ממשששששששששששששששששששששששש מעצבן ואני לא אוהבת אותו אני בכלל לא אוהבת ילדים שהםמ בנים בכללי ואחיות שלי שקוראים להן רוני מיה וגילי והן סתם מעצבנות ואגב קוראים לי דנה  אז אמא לקחה גם את יוני הוא הלך הביתה ואני הלכתי לקניון עם אמא והיא קנתה לי גלידה

כשחזרנו הביתה  הלכתי לישון כי היה מאוחר........................................................................................................................................................................................................

ואז קמתי רכבתי באופניים כמו תמיד לבית הספר  ואמא נתנה לי קצת מהבננה שלי ואז התעלמתי מיוני כל היום  ובסוף היום אמא חיכתה לי נכנסתי לאוטו ואמא אמרה שנחכה ליוני ויוני בא ואני לא דיברתי איתו כי הוא עיצבן אותי מאודדדדדד ואז אמא אמרה לי שזה ממש לא יפה והבנתי ואז למוחורת הלכתי ליוני ואמרתי לו סליחה

ומאז אנחנו מסתדרים☺☺☻

# data[].attributes.headline
אסף: סליחה קשה

# data[].attributes.subject
אסף: סליחה קשה

# data[].attributes.body
סיפור דמיוני...
אני אסף, ילד רגיל. אני הולך לבית ספר כמו כולם, אני אוהב שיערי ספורט כמו כולם, אני אוהב רכבות הרים כמו כולם. אבל הדבר היחיד שאני לא רגיל בו הוא שאני גר רק עם אמא שלי, אבא שלי גר במקום אחר. אמא שלי ממש רוצה עכשיו לאמר לו סליחה אבל זה היה יותר מדי מאוחרץ היא רוה הרבה אילוזיות שלו, ופתאום, הוא נעלם לה! הוא לא באמת היה שם! הוא לא באמת היה שם, היא סתם דמיינה! גם אני רציתי גם להגיד סליחה לחברים שלי ולאמא שלי על מה שקרה. זה קרוב ליום כיפור ואני חושב שאני צריך להגיד סליחה לחברים שלי כאולי התנהגתי אליהם לא כל כך טוב. באתי אליהם והם סלחו ואמרו שזאת תחילת שנה חדשה ושאפשר להתחיל דף חדש ונקי. חזרתי הביתה וראיתי את אמא עם חיוך ענקי על הפנים! אמא חייכה לי עם קול מרוצה: "אבא פה!" ומהרגע הזה הבנתי, שאבא חזר לגור בבית שלנו.

הסוף

# data[].attributes.body
יומני היקר ,
כל יום זה אותו סיפור שחוזר על העצמו אני חוזרת ובוכה למה?למה זה מגיעה לי?.
אבל רגע כדי להבין איך הגענו הנה
צריך לחזור שבועיים אחורה...
שלום יומני היקר,
היום זה היום הראשון ללימודים בחיטבה אני לא מכירה את הילדים
אבל עכשיו הגיעה הזמן להגשים חלום .
להיות שחקנית
אני מקווה שהילדים יתמחו בי!
לאחר יום....
היי, שוב...
אני לא יודעת למה אני לא יודעת איך
אבל.......
כולם צחקו עלי שעשינו את סבב השמות הכריות אז אמרתי שיש לי חלום כמו שאתה יודע

# data[].attributes.body
קוראים לי עמית מאז שאני קטנה אני רוצה לרקוד. אין לי הורים ואני נמצאת בבית היתומים, יש לי חבר שהוא עוזר לי , כי הוא גם רוצה  ללכת. בלילה הוא העיר אותי ואמר לי שיש לו תוכנית, הלכנו בשקט במזדרון ואף אחד לא שמע. אבל אז בגלל שעשינו קצת רעש אז המטפל הרשע שלנו שמע אותנו וחזרנו לישון. בבוקר הוא אמר לי שהוא מצטער והוא ינסה מחר לעשות את זה. שוב הוא העיר אותי בלילה הלכנו קצת יותר בשקט אבל המטפל שמע אותנו הוא היה קצת מנומנם אז ניצלנו את הזמן וברחנו הוא התחיל לרוץ אחרנו אבל בגלל שהקטור (החבר שלי) היה חכם אז הוא הכין לנו מין מטוס קטן ועפנון בו לפריז.

# data[].attributes.headline
דביר: אני ושלומי

# data[].attributes.subject
דביר: אני ושלומי

# data[].attributes.body
היה היה פעם שני ילדים שלומי ודביר. דביר היה היותר אוהב אקסטרים ושלומי המסתלבט על החיים הכל היה אצלו בחיים רגוע ואיכשהו אחרי ששתיהם אוהבים דברים שונים נהיו חברים. שניהם היו בגיל 11 רק האופי והתכונות הם אחרות ואז יום אחד החליט דביר לעשות מעשה ולעשות הרמת גלגל קדמי 20 שניות ואז כעבור כמה ימים הגיע היום שבו היה צריך דביר לעשות 20 שניות על גלגל קדמי של אופניים וביום הזה הגיעו התקשורת לצלם ילד בן 11 על גלגל קדמי של אופניים ואז האתגר התחיל עבר 10 שניות ואז כמה שניות לפני שסיים שלומי עמד באמצע ובום דביר דרס את שלומי בשנייה האחרונה

# data[].attributes.body
שלום אני אוריה ואני הולכת לספר לכם סיפור טוב מתחילים: טוב זהו מקרה שקרה לי לפני חודש הלכתי לבית הספר ברגל כמו בכל בוקר יחד עם חברתי הטובה ביותר זוהר.
אני וזוהר עשינו הכל ביחד היינו מדברות, משחקות, מצתלמות ביחד ועוד מיליון דברים.
הגענו לבית הספר שבועיים לפני סיום הלימודים כל חברי הכיתה שלי ואני היינו בהתרגשות בצער רב לא התנהגנו יפה בשיעור מתמטיקה והמורה סימה צעקה עלינו: "סליחה כיתה ה'1 אם אתם לוקחים לי זמן מהשיעור אני אקח לכם זמן מהזמן הפנוי שלכם בבית".
בכיצור היא השאירה אותנו עוד שעה בבית הספר בשעה שההורים שלי לא בבית וכמובן שלא היה לי מפתח אז זוהר אמרה לי לבוא אליה הלכתי למזכירות לשאול את הוריי והם הסכימו.
טוב יום לימודים הרוך ומפרך מאחוריי ואני הולכת אל זוהר.
כשהגעתי לזוהר אכלנו ארוחת צהריים והלכנו לשחק אחרי בערך חצי שעה אמא של זוהר הגיעה הביתה וקראה לזוהר היא אמרה שהיא צריכה להגיד לה משהו זוהר הלכה אל אמא שלה ואני מרוב סקרנות הייתי חייבת לצותת למה שאמא של זוהר רצתה להגיד לה שמעתי שאמא שלה שאלה אותה איך היה לה היום אתם יודעים דברים רגילים ואז קרה הדבר הכי נורא שיכולתי לשמוע אמא שלה אמרה לה: זוהר תתחילי לארוז את חפצייך בחופש הגדול אנחנו נוסעים לסין.
הייתי בשוק ורצתי לחדר של זוהר בוכה ברור שרציתי באותו רגע לברוח הביתה אבל הבית שלי היה נעול ולא היה לי מפתח.
זוהר ראתה אותי ושאלה אותי מה קרה? אמרתי לה תעזבי אותי חתיכת מעצבנת את עוזבת אותי לתמיד ואני לא אראה אותך וזה לא מזיז לך? שאלתי זוהר לא הבינה על מה אני מדברת והסבירה לי שהיא בסך הכל טסה לסין בחופשהתנצלתי
בכיצור זוהר סליחה.

# data[].attributes.headline
אלון: הילד שאכל בננה

# data[].attributes.subject
אלון: הילד שאכל בננה

# data[].attributes.body
היו היה ילד שקראו לו אלון
שהתעורר בבוקר וקם.
אלון היה רעב מאוד והחליט לאכול קרונפקס.
אלון היה מאוד מאוד רעב והוא נשער רעב גם אחרי הקרונפלקס.
הוא החליט לאכול תותים עם יוגורט.
וגםםם אחרי זה הוא נשאר רעב אז אלון החליט לאכול שניצל עם קוסקוס מיץ תפוזים אורז בטטה בתנור ווווותפוח אדמה.
ובכל זאת הוא היה רעבבבב
לאלון נמעס לאכול! והוא החליט לאכול 12 בננות! בלי הפסקה אלון סוף סוף סבע והלך לבית הספר בדרך אלון רעה בשעון שלו שהשעה כבר 10:00!  אני איחרתיייייייי ממש אלון רץ הכי מהר לכיתה והספיק להגיע ב10:30
הוא ממש ממש התנשף ותוך כדי אמר: סליחה סליחה סליחהההה!
סליחה על שאיחרתי! פשוט אחל...

ומרוב ההתנשפויות והאוכל שהוא אכל...

הוא התעלף!

סוףףףףףףףףףףףףףףףףףףףףףףף!!!!!!!!!!!!!!!!!

# data[].attributes.headline
עדי: האוזניות

# data[].attributes.subject
עדי: האוזניות

# data[].attributes.body
היו הייתה ילדה פעם בשם אמילי שהיו לה הרבה חברות בכיתה אבל יום אחד קנו לה הוריה ליום הולדתה  נגן מוזיקה ואוזניות אבל היא לא רצתה להשתמש בהם כי חשבה שזה מטופש  אבל מה לעשות בסוף השבוע האחרון היא פשוט לא יכלה להתאפק עוד פשוט רצה לחדרה ובדקה את האוזניות אבל בסוף כמובן שהיא התמכרה כי היא פשוט מאוד נהנתה מהן יום למחרת היא הגיעה לבית הספר עם האוזניות כשהתחיל השיעור היא נורידה את האוזניות כמובן אבל בהפסקה היא רצה לספסל התישבה והפעילה את האוזניום ואת נגן המוזיקה פתאום הגיעה לילי החברה הכי טובה של אמילי  ואמרה לה "הי אמילי" ואמילי לא הגיבה "אמילי?" ואין תגובה.
ופתאום לאחר כמה שניות הרימה אמילי את עניה ושיערה אחת קטנה משיערה הארוך והבלונדיני יצאה מתוך קטע האוזניות העוברות סביב ראשה. "מה?" עונה אמילי ללילי בזלזול " את רוצה לשחק תופסת?"
"לא" עונה לה אמילי " אז מחבואים?" "לא!" מתרגזת אמילי על לילי

# data[].attributes.headline
נמרוד:  ילד הבטטה

# data[].attributes.subject
נמרוד:  ילד הבטטה

# data[].attributes.body
היו היה ילד שקראו לו חמסי והיה לו אח שקוראים לו מרק ואחות שקראים לה תקווה ולאח הקטן של חמסי קוראים בטטה ועז יום אחד למרק היה משעמם אז הוא הכלית להרביץ לחמסי ואז האח הקטן של חמסי בעת לחמסי עם בעתת קרטה בזמן שאבא שלהם מפתח נשק שיהרוס יבשת שלמה ובסוף חמסי הפח לבטטה אבל אבא של חמסי החזיר אותו למצב המקורי וסבא רבה שלו השמיד את הנשק שאבא של חמסי הכין ואז האחים של חמסי התנצלו הסוף!!!!

# data[].attributes.body
רוג'ר ואני:
רוג'ר היה חמוד והוא היה מביא לי כדורים בכל מקום שהוא ראה. יש לי כדור שלו ממש היום בכיתה בצבע אדום עם נקודות שחורות. יום אחד הוא פגע בעמית בטעות והוא לא ביקש סליחה. אבל זה היה מאוחר מדי כי הוא עבר לבית אחר. בכי בכי.

# data[].attributes.headline
מאיה: היום יום ראשון. עבר עוד יום לימודים מפרך. שוב המורה צעקה, שוב כל הילדים רבים,  וכמובן, הרבה שיעורים. לי כבר נמאס מהריבים. כל יום אותו הריב. אני מקווה שבסוף כולם יבקשו סליחה. אני מבינה שכל אחד רב, כמה פעמים בחיים, אבל כל יום!!?? יום אחד הלכתי ללימודים בבוקר, וראיתי את כל הילדים צוחקים יחד. מה?!?! אי אפשר לומר שלא הופתעתי. ואז ג'ולי באה אליי, וביקשה סליחה...

# data[].attributes.subject
מאיה: היום יום ראשון. עבר עוד יום לימודים מפרך. שוב המורה צעקה, שוב כל הילדים רבים,  וכמובן, הרבה שיעורים. לי כבר נמאס מהריבים. כל יום אותו הריב. אני מקווה שבסוף כולם יבקשו סליחה. אני מבינה שכל אחד רב, כמה פעמים בחיים, אבל כל יום!!?? יום אחד הלכתי ללימודים בבוקר, וראיתי את כל הילדים צוחקים יחד. מה?!?! אי אפשר לומר שלא הופתעתי. ואז ג'ולי באה אליי, וביקשה סליחה...

# data[].attributes.headline
ניר המשך: PRO

# data[].attributes.subject
ניר המשך: PRO

# data[].attributes.body
כוח הטמטום התעורר מתוכי ובום צקלקה אני אידיוט

# data[].attributes.headline
מעיין: יומני היקר, זאת אני שיי  שוב אני כותבת לך את אותו הסיפור אבל כמו תמיד כל יום זה רק מחמיר אני תמיד בוכה,  אוף שנה שלמה חיכיתי בשביל יום כיפור חשבתי שהילדים יבקשו סליחה אבל לא טעיתי יום כיפור הגיע ואף אחד לא ביקש סליחה ואז הבנתי שעושים עלי חרם שלא יגמר בחיים אין לי חברים וחברות אפילו בכיתה אני יושבת לבד תמיד ידעתי שאם יבקשו ממני סליחה יהיה לי קשה לסלוח שלוש שנים של חרם כנראה שאף אחד לא יודע איך זה מרגיש תמיד רציתי חברים תמיד רציתי להפסיק לבכות בלילות ההורים שלי עוזרים לי בהכול אבל כלום לא עוזר כנראה שאתה יומני החבר היחיד שלי

# data[].attributes.subject
מעיין: יומני היקר, זאת אני שיי  שוב אני כותבת לך את אותו הסיפור אבל כמו תמיד כל יום זה רק מחמיר אני תמיד בוכה,  אוף שנה שלמה חיכיתי בשביל יום כיפור חשבתי שהילדים יבקשו סליחה אבל לא טעיתי יום כיפור הגיע ואף אחד לא ביקש סליחה ואז הבנתי שעושים עלי חרם שלא יגמר בחיים אין לי חברים וחברות אפילו בכיתה אני יושבת לבד תמיד ידעתי שאם יבקשו ממני סליחה יהיה לי קשה לסלוח שלוש שנים של חרם כנראה שאף אחד לא יודע איך זה מרגיש תמיד רציתי חברים תמיד רציתי להפסיק לבכות בלילות ההורים שלי עוזרים לי בהכול אבל כלום לא עוזר כנראה שאתה יומני החבר היחיד שלי

# data[].attributes.body
יום ראשון , הייתה ילדה רגילה כמו כולם בשם "נוגה" נועה אהבה לרכוב על אופניים עם חברות שלה.
נוגה שמחה שהגיע יום כיפור , היא יצאה בערב עם חברות לרכוב הן נסעו לגינת "השחם" .
נוגה רכבה בגינת השחם כמו כל החברות שלה , היה מסמר על המדרכה בגינה .... נוגה לא ראתה את המסמר והיא נסעה עליו ופתאום שהן המשיכו לנסוע היא התחילה לנסוע לאט .
חברות של נוגה עצרו ושאלו בהתנפלות  את נוגה , נוגה ! את נוסעת לאט דיי את ממש מעצבנת !!! נוגה ענתה יש לי חור בגלגל תוכלו לעזור לי בנות והן ענו .......
חברות של נוגה : לא , אנחנו לא נעזור לך נצטרך עכשיו ללכת לקצה השני של היישוב את גרה בגינדי!
חברות של נוגה המשיכו לנסוע מבלי נוגה .
ונוגה צעקה להן ...
נוגה: בנות, בבקשה אני צריכה עזרה תעזרו לייי אני לא יודעת את הדרך .
חברות של נוגה צעקו לה .
חברות של נוגה : לא עוזרות לך ! אנחנו רוצות לנצל את יום כיפור.
נוגה נשארה לבדה ולא ידעה איך לחזור

# data[].attributes.headline
האוטו שנדרס על ידי ליקה

# data[].attributes.subject
האוטו שנדרס על ידי ליקה

# data[].attributes.body
ליה: (הסיפור מסופר בשוהם) יום כיפור אחד בבוקר ילדה בשם ליקה אבל כולם קראו לה ליקוש בואו נחזור לסיפור טוב אז... ילדה בשם ליקה  קמה בבוקר ואיתרגנה לנסיעה באופניים  עם אמא היא נסעה לגן החבל עשתה שלושים סיבובים מסביב לגן כשסיימה שתתה מים צוננים וקפואים (טעימים בטירוף אבל) מעולה ... והמשיכה בדרכה כשירדה בירידה היה כיכר אז היא הסתובבה מסביבו והמשיכה אל אבר הבית שלה ... היא הרגישה שבדרך יש אחריה עוד אנשים עם אופניים... אז היא פנתה ודרסה אוטו ... והוא הפעיל את האזקה והיא התחילה לבכות ואמא שלה באה ועזרה לה ולקחה אותה הביתה והיא התקלחה ואכלה והלכה לישון.

# data[].attributes.headline
נועם ובועז: הילד המעצבן

# data[].attributes.subject
נועם ובועז: הילד המעצבן

# data[].attributes.body
אני וחברי הטוב בן הלכנו לבית ספר פתאום ילד התנפל עלינו והביא לנו מכות רצח והוא איים עלינו שאם נגיד אותו למורה שלנו  הוא יחנוק אותנו אנחנו פעלנו בחוכמה ואמרנו אותו להורים שלנו והם אמרו לנו לעשות מתיחה לו אמרנו "אוקי" הלכנו אל ביתו עם: דלי של בוץ, דלי מלא באבנים, דלי של זבל,דלי של מים אמרנו "זה מוכן" תלינו את כל הדלים ובנינו משגר על שישגר את הכל על הילד הילד בא אל הבית שלו והפעלנו את המשגר הכל עליו והוא נראה נורא מכוער והריח בבית היה נורא אבל נורא מסריח הלכנו מהבית שלו והוא תפס אותנו הזמנו משטרה והיא עצרה את הילד אנחנו רצינו לבקש סליחה ואבל לא הספקנו

# data[].attributes.body
היה היה פעם עץ ששמו גרוט גרוט היה חמוד מאוד מאוד המילה היחידה שהוא אמר היה אני הוא גרוט גרוט היה בשומרי הגלקסיה בסרט 2 בסרט 1 גרוט מת שהגן על החברים שלו  אבל חלק מהדי אן אי שלו סרד והוא התפתח שוב גרוט יכל למתוח את הזרועות שלו עד אין סוף היחיד בצבת שהבין את גרוט היה רוקט רוקט נקלא עם גרוט ועם עוד אסיר האסיר היה בצבע כחול וגרוט הציל אותם האסיר יכול לשלוט בחץ בעזרת הלב הקפטן של שומרי הגלקסיה פגש את אבא שלו ואז הבין שאבא שלו רשע והם נלחמו למרות שהקפטן ירה באבא זה לא עבד הגוף של האבא התגבש כל הזמן והקפטן הפך להיות פקמן!!! והאבא הפך להיות ענקי הפקמן נצח את הענק ורוקט  גרוט והאסיר הכחול לקפטן היה כוח מיחד ויכל ליצור הכל עמד להיות פיצוץ ענק רוקט וגרוט עלו על הספינה והאסיר הכחול עלך לעזור לקפטן  האסיר הכחול הוציא את הקפטן לחלל למרות שהאסיר הכחול לא יכול לנשום בחלל למרות שבאותו היום האסיר הכחול הצטרף לשומרי הגלקסיה הסיפור הוא חלק דימיוני חלק וחלק מיציאתי הסיפור קרה אתמול אצל אורי ראיתי אצלו סרט והסיפור הוא על הסרט כל זה לא קרה באמת אבל הוא קרה בסרט שומרי הגלקסיה 2 ומיד אחרי זה עליכנו לצופים ושם סלחתי למדריכה שלי על זה שעיצבנה אותי לפני שבוע וסלחתי בגלל שהיתי במצב רוח טוב בגלל הסרט הסוף!!!!!

# data[].attributes.headline
אייל: הילד המרחרפן

# data[].attributes.subject
אייל: הילד המרחרפן

# data[].attributes.body
אני רבתי עם כולם בכיתה בזמן הזה, וחברים שלי התחילו לעשות עליי סיפורים נועם ובועז קראו לי "הילד המעצבן" אחרים קראו לי "הילד המניאק" ועוד הרבה שמות אחרים. אני אהבתי לשחק כדורגל וכדורסל אבל כולם שנאו אותי היחיד שהיה חבר שלי היה בועז (אבל עדיין רק בסודיות) הבנתי סוף סוף שזו אשמתי אני הצקתי לאורי, לבועז ולנועם  בלי סוף, ושביקשתי סליחה והפסקתי להציק הבנתי עוד משהו, סך הכל איחרתי לבקש סליחה.

# data[].attributes.body
זה היה יום גשום ועצוב ואז סבא הגיע והציל את היום ואני קיבלתי זינוברס 2 בזכות סבא ואני עליתי רמות עד לרמה 95 בסופו של דבר אני חי את החלום ומאז עד אותו יום זה קרה תנתנתנתנתנתנתתנה תןןןןןן הסוף או שלא תעברו סיפור כי אני רוצה.

# data[].attributes.body
יום ראשון , הייתה ילדה רגילה כמו כולם בשם "

# data[].attributes.headline
מאיה: סיפור המכירה

# data[].attributes.subject
מאיה: סיפור המכירה

# data[].attributes.body
בבוקר בבוקר קמה ילדה בשם ג'יין. היא הייתה משועממת מאוד. היא רצתה משהו גמיש ורך לגעת בו. ג'יין הייתה בכיתה ה' אז בשמונה בבוקר היא הלכה לבית הספר. כמובן (כמו תמיד) ג'יין איחרה. המורה שרית כעסה עליה, אבל בגלל שהיה יום כיפור בעוד שבוע, היא סלחה לה. ג'יין נכנסה לכיתה שלה וראתה שכל הבנות בכיתה מחזיקות מין חומר רך וגמיש כמו שהיא רצתה. לאלה-לי היה חומר בצבע טורקיז/תכלת, לנועמה היה חומר בצבע כחול, לגויאה

# data[].attributes.headline
נועה: נשארתי לבד

# data[].attributes.subject
נועה: נשארתי לבד

# data[].attributes.body
שלום קוראים לי נויה ואני רוצה לספר לכם על מקרה שקרה לי...
היום בהפסקה רציתי לשחק עם יובל דני ויהונתן הם הסכימו לי לשחק איתם אני שמחתי מאוד!
ואז כששיחקנו מחבואים ואני ספרתי אבל שסיימתי, לא היה שם אף אחד, נעלבתי, מאוד.
יום למחרת...
הם רצו שאשחק איתם אבל אני הייתה כל כך פגועה שאפילו לא דיברתי איתם ומסתבר שהם הלכו כולם לבית של יובל חברתי הטובה ביותר,
וממנה הכי נפגעתי הם התנצלו והבטיחו שלא יקרה דבר כזה שוב אך אני סירבתי לשחק איתם אך מצאתי לי חברים יותר נחמדים ואיתם כן שיחקתי כי ידעתי שהם לא יעשו לי דבר כזה...
ואז יובל דני ויהונתן הבינו שאותי הם לא יראו בחברתם

# data[].attributes.headline
אלה:  רק רציתי לשאול  סיפור דמיוני .

# data[].attributes.subject
אלה:  רק רציתי לשאול  סיפור דמיוני .

# data[].attributes.body
סליחה לאמא שכעסתי סתם כי כעסתי על נילי החברה שלי לכיתה .

סליחה לאבא שאני  לקחתי את האט  מי בלי רשות .

סליחה אחות יקרה שאני אמרתי לאמא ואבא שת זו שגנבת את האט .

סליחה לפודינג הכלב ששכחתי להוציא אותך

וסליחה לכולם שכול הזמן שאלתי שאלות טיפשיות  שלי אבל מה כבר עשיתי רק רציתי לשאול ?

# data[].attributes.body
באו עלי יום אחד חבורה של ילדים ואז התחילו להחמיא לי מול כל בית הספר היה לי כיף לשמוע, אבל פתאום החבורה התחילה לצחוק ואמרה שזה היה שקר הרגשתי גרוע.
כל בית הספר צחק וצחק וצחק עד שהיה צלצול,
החלטי להשתנות!!!!
עשיתי מעשים רעים לא הקשבתי לאף אחד המנהלת דיברה עם ההורים שלי וקראה לי לבוא גם היא אמרה לי להגיד לה למה אני השתנתי הסברתי לה הכל וגם ביקשתי סליחה.
היא סלחה לי בגלל שזה היה יום כיפור היא קראה לחבורת הילדים והם הסבירו שילד אחד שכולם קוראים לו "מלך הכיתה" אמר שאם הם יעשו את זה סתם לילדה שהם רואים הוא יתן להם משרתים לשבוע הם ביקשו סליחה וכל מי שצחק על הילדה התנצל