# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvorfor skulle min hustru dø? Enkemand rejser spørgsmålet, efter hustruen døde efter at være nægtet abort

Savita Halappanavar var gravid i 17. uge, da hun blev indlagt på et hospital i Galway i Irland sidste år som følge af komplikationer ved graviditeten.

Gennem tre dage forsøgte den 31-årige tandlæge og hendes mand at få en abort. Men det blev afvist. Hendes mand har forklaret, at han blandt andet fik at vide, at det var et katolsk land hospitalet har afvist denne fremstilling. Da kvinden selv tabte fosteret tre dage senere, var hun så syg, at hun døde efter få dage. Enkemanden har derfor lagt sag an, og retssagen sætter fornyet fokus på de stramme regler for abort i Irland.

Som familiens advokat har sagt til BBC, så kender alle godt årsagen til, at hun døde. Det, de ønsker svar på, er, hvordan hendes død kunne være undgået og hvorvidt det er den strenge irske abortpolitik, der udløste dødsfaldet. I modsætning til resten af Storbritannien følger Irland samme restriktive politik, som gælder i nabolandet Irland.

Hele denne uge er afsat til retsundersøgelsen, og den vil sandsynligvis også fortsætte næste uge.

LÆS OGSÅ: Abort er dødsstraf for børn

Hele 60 personer skal vidne ender i sagen, som handler om, hvorfor hospitalet ikke reagerede på blodprøver, som indikerede en blodforgiftning. Men også hvad der reelt blev sagt og om der efterfølgende er lavet ændringer og tilføjelser i patientjournalen.

Enkemanden Praveen Ha-lappanavar er så oprørt over forløbet, at han har nægtet at medvirke i hospitalsvæsenets interne undersøgelse, men i stedet har valgt at gå direkte til domstolene.

Ifølge hans forklaring afviste den ansvarlige læge flere gange ønsket om en abort med den begrundelse, at det var forbudt ifølge loven i Irland og at fosteret stadig var i live. Herefter kom det omstridte udsagn om, at Irland er et katolsk land.

Enkemanden fortalte i retten, hvordan han hustru græd i smerte, og argumenterede med, at hun var hindu, ikke var irsk, men fra Indien.

Allerede efter dødsfaldet i oktober sidste år blev der rejst krav om ændring af loven i Irland. Tilhængere af en mindre restriktiv abortpolitik har brug sagen som eksempel på, hvordan modstanden mod aborter kan koste menneskeliv.

Sagen handler ikke om domfældelse, men dommeren og juryen på seks mænd og fire kvinder skal tage stilling til, hvad der skete, da Savita Halappanavar døde sidste år.

# data[].attributes.attachment_link.title
Retssag om død 31-årig kvinde sætter ny fokus på abort i Irland

# data[].attributes.attachment_link.description
Hvorfor skulle min hustru dø? Enkemand rejser spørgsmålet, efter hustruen døde efter at være nægtet abort Savita Halappanavar var gravid i 17. uge, da hun blev indlagt på et hospital i Galway i Irland sidste år som følge af komplikationer ved graviditeten. Gennem tre dage forsøgte den 31-årige tandlæge og hendes mand at få en abort.

# data[].attributes.attachment_link.description
Get access to files anywhere through secure cloud storage and file backup for your photos, videos, files and more with Google Drive.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Alle religioner har en mening om abort: Det at afbryde en graviditet. Men der er oftest flere skoler inden for hver enkelt religion. Det store spørgsmål er, om man skal have lov til at foretage abort, og hvornår det må ske.

Her er der både modstandere og tilhængere inden for de fleste religioner. Mød nogle af dem her

Telefon: 33 48 05 00 Abonnement: 33 48 05 05 Annoncer: 33 48 05 00 Læs mere om ophavsret og persondatapolitik © 2016 Kristeligt Dagblad, Vimmelskaftet 47, 1161 København K

# data[].attributes.attachment_link.description
Alle religioner har en mening om abort: Det at afbryde en graviditet. Men der er oftest flere skoler inden for hver enkelt religion. Det store spørgsmål er, om man skal have lov til at foretage abort, og hvornår det må ske. Her er der både modstandere og tilhængere inden for de fleste religioner.

# data[].attributes.attachment_link.description
Et etisk problem? Jacob Birkler, formand for Det Etiske Råd, introducerer emnet Læs mere på etik.dk/abort

# data[].attributes.body
Dias fra foredrag

# data[].attributes.body
De Dødes Dag - Mexico

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A Heartfelt Work of Art

by May Herz

are an essential part of the Day of the Dead celebrations. The word Ofrendas ofrenda means offering in Spanish. They are also called altares or altars, but they are not for worship.

Some people mistakenly think that Mexicans that set up ofrendas for their defunct relatives are actually worshiping them. Nothing further from the truth. The vast majority of Mexicans are Christian Catholics, so they only worship God.

O frendas are set up to remember and honor the memory of their ancestors. Before setting an altar, they thoroughly clean their house. We must remember they are going to have very important "visitors".

The ofrenda is set on a table, covered with a fine tablecloth, preferably white. Then the papel picado, cut tissue paper, is set over the cloth.

Several levels can be set on the ofrendas. Generally, on the top level, the images of Saints and the Crucifix are set.

For each deceased relative, a candle is set. Their light is thought to guide them on their way back.

The light of the candles also called ceras -waxes- symbolize Jesus Christ Reborn and faith.

Flowers, specially Cempasuchitl, adorn the ofrenda.
Flowers represent the fugacity of life.

Salt and water are also essential; they are set to quench the thirst of the souls, tired from their long trip. Water also purifies and cleanses.

Incense, Copal, is burned and thought to elevate prayers to God.

Pictures of the defunct are placed on the ofrenda, as well as some of their favorite clothing, perhaps a hat or a shawl. For the children, they place small toys.

Food is specially prepared for the souls. Their preferred dishes are cooked for them and placed on the altar: mole, tamales, fruits Pan de Muerto. , arroz rojo -red rice-, hot chocolate and dried fruit. Some times cigarettes or liquor if the dead relative enjoyed them when alive. And of course

It is important to mention that they will not eat the food, they only enjoy the aroma.

Sometimes a cross is made with petals of the cempasuchitl flower. Also with the petals, paths are set to guide the souls to the ofrenda.

Sugar skulls and clacas -skeletons are also included.

In many towns, there are contests of ofrendas. Judges go house by house and elect the three most beautiful altars. Ofrendas are works of art, ephemeral art that is!

Related Articles

This beautiful legend recounts the love story of two young Aztecs, Xóchitl and Huitzilin, a romance from which the cempasuchil flower was born. This wonderful love story began when the two young Aztecs were still little. They used to spend all their spare time ...

The Day of the Dead IS NOT the Mexican version of Halloween. Mexicans have celebrated the Day of the Dead since the year 1800 B.C. It is not scary or morbid. There are no pictures ...

This space is intended for the exchange of classroom activities, projects and ideas for the Day of the Dead, submitted by teachers. We sincerely thank all the teachers that have sent in their ideas! _____________________________________ Every year, we assign our ...

# data[].attributes.attachment_link.title
The Day of the Dead Ofrenda | Inside Mexico

# data[].attributes.attachment_link.description
A Heartfelt Work of Art by May Herz are an essential part of the Day of the Dead celebrations. The word Ofrendas ofrenda means offering in Spanish. They are also called altares or altars, but they are not for worship. Some people mistakenly think that Mexicans that set up ofrendas for their defunct relatives are actually worshiping them.

# data[].attributes.body
i forskellige religioner

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De fleste folk begraver deres døde i jorden, men mange andre anbringelser forekommer, ikke mindst i forbindelse med ligbrænding. Anbringelsen kan tage sigte på bevarelse af de jordiske rester på et afmærket sted eller på, at de skal forsvinde. Selve anbringelsen/begravelsen ledsages typisk af riter, der formidler den dødes overgang fra de levendes fællesskab til den rolle, man tiltænker de døde. JPS

AMAHUACA: Dette folk i det vestlige Brasilien er som en del andre folk i det tropiske regnskovsområde endo-kannibaler, dvs. de spiser egne døde. Er et lille barn fx dødt, lægges det ned i en stor gryde med låg på og graves ned i huset. Her ligger det i godt en uge. Imens græder hele familien, men især moderen, så alle kan se det. Det hænger sammen med tanken om, at den dødes ånd stadig kan lave ballade, så længe kroppen endnu er der, så det er vigtigt at vise, at man sørger. Efter en uge graves gryden op, og der slås hul i bunden. Den sættes på ilden, som er lavet blandt andet af det trætrug, som moderen bruger, når hun grutter korn. Når alt kødet er brændt væk, og kun knoglerne er tilbage, samler moderen dem op, grutter dem sammen med noget majs til mel og laver sig en drik. Den ældste søn skærer hende et nyt trug til at grutte majs i. Når hun har drukket vællingen, er sørgetiden slut, og hun optræder glad.

Der er flere begrundelser for skikken, som at den dødes gode kvaliteter dermed føres videre, eller - i de tilfælde, hvor det ikke kun er knoglerne, der bliver indtaget - at de dødes kød smager godt. Set med disse indianeres øjne er tanken om at blive ormenes føde i stedet for slægtningenes ikke rar. GS

ANDAMANERNE: På denne øgruppe i Det indiske Ocean mellem Indien og Myanmar (Burma) brugte man både begravelse og anbringelse på platforme i træer. Ved dødsfald samles man om liget, der straks udskilles fra de levende ved bemaling med rødt og hvidt, de traditionelle festfarver. Samtidigt afstår alle andre fra denne bemaling, så længe sørgetiden varer. Alle farver sig med almindeligt ler og viser på denne måde sorg. Liget bæres bort fra lejren og begraves i hugsiddende stilling med ansigtet mod øst. På dette punkt i ritualet er der mere på spil end blot bortskaffelse af et lig. Det siges, at hvis ansigtet ikke vendes mod øst, vil solen ikke mere stå op. I den kritiske liminale fase kan alting fortabes, men det er også der, en virkelig overgang og en ny begyndelse kan opnås. Under sørgetiden fraflytter man lejren, og hverken den døde eller de nærmeste pårørende må kaldes ved navn. De eksisterer ligesom ikke i almindelig forstand. Når kødet er rådnet fra knoglerne, graves de op, pyntes med hvidt og rødt, hænges op som guirlander og bæres i snor om halsen af slægtninge. Den døde er da i egentlig forstand inkorporeret i de levendes fællesskab i en ny rolle. Knoglerne tænkes at beskytte mod sygdom, omtrent som relikvier i middelalderens europæiske kristendom. JPS

ISLAM: Inden for islam følger man gerne anvisningerne fra profeten Muhammads sædvane (sunna) i forbindelse med begravelser, men der findes lokale variationer. Generelt ønsker man at begrave den afdøde så hurtigt som muligt, gerne samme dag som døden er indtruffet. Liget vaskes og hylles i et hvidt ligklæde og bæres derefter enten til moskeen, hvor en kort Koran-recitation finder sted, eller direkte til gravpladsen. Under hele transporten og under selve begravelsen reciteres der fra Koranen. Liget placeres i graven med ansigtet vendt mod Mekka, og graven tilkastes. Profetens sunna fraråder udsmykning af grave, men dette finder alligevel sted mange steder. Ligeledes frarådes overdreven sorg og rituel gråd, idet Muhammad, ifølge traditionen, understregede det glædelige ved, at den afdøde vil leve videre i paradis. Rituel gråd findes dog alligevel ved en del begravelser i den muslimske verden.

Efter begravelsen byder den afdødes familie ofte venner og slægtninge på et måltid, og der er tradition for at besøge graven igen et par dage efter begravelsen, hvor man endnu engang reciterer fra Koranen. Desuden er der tradition for at besøge gravpladsen hvert år i forbindelse med afslutningen på Ramadan. NS

JØDEDOM: Inden for jødedommen er det skik at begrave en afdød hurtigst muligt efter dødsfaldet. Et særligt begravelsesselskab, som består af medlemmer af menigheden, vasker liget. Derefter iklædes det en enkel hvid dragt af linned, og mænd bliver indhyllet i deres bedesjal (tallit). Liget lægges i en enkel trækiste, og hvis begravelsen finder sted uden for Israel, er der tradition for at lægge lidt jord fra Det Hellige Land under den afdødes hoved. Der benyttes normalt ikke blomsterdekorationer.

Selve begravelsen begynder i kapellet, hvor der bl.a. læses salmetekster og holdes en mindetale. Derefter bærer man kisten ud til graven. Kisten sænkes ned i jorden, og hver person i følget kaster jord på kisten. Efter at kisten er dækket, siger de efterladte kaddish-bønnen, en aramæisk bøn som priser Gud.

Ugen efter begravelsen er sørgeuge for de nærmeste efterladte. Sønner siger kaddish for deres forældre ved gudstjenesten i et år efter dødsfaldet, og derefter hvert år på dødsdagen, hvor der også tændes lys for den afdøde. Desuden faster ortodokse jøder den dag. NS

KRISTENDOM: Her har man fortrinsvis anvendt begravelse eller jordfæstelse som døderitual. Den døde begraves i en kiste, der er anbragt således, at den døde ligger øst-vest med benene imod øst, hvilket henviser til den tanke, at Kristus ved sin genkomst kommer med den opgående sol i øst og derefter kalder de døde op af gravene. Helt op til midten af 1800-tallet har kristendommen afvist ligbrændingen, formodentlig fordi man som jøderne fandt, at denne skik var uforenelig med troen på de dødes opstandelse. Fra omkring 1850 har de protestantiske kirker dog efterhånden anerkendt ligbrænding som ligeberettiget med begravelse. Den Romersk-katolske Kirke fastholder stadig afvisningen af ligbrænding. BT

SIKHRELIGION: Sikher kremerer deres døde. Det sker allerede dagen efter, døden er indtruffet, uafhængigt af om det er en gammel eller en nyfødt, der er død. Den afdøde vaskes, iklædes rent tøj og lægges på en båre eller i en kiste. Er den afdøde tilknyttet Khalsabroderskabet, lægges de fem kendetegn, de fem k´er ved. Det er oftest den ældste søn, der tænder ligbålet, og mens det brænder, afsynges hymner fra sikhernes helligbog, Adi Granth. Asken indsamles og kastes i en af Indiens hellige floder. Herefter følger en ti dages urenhedsperiode for den nærmeste familie, der indledes med rensende bade og efterfølges af en læsning af hele Adi Granth. Urenhedsperioden afsluttes med, at der uddeles velsignet mad (prasad), der spises som et fællesmåltid for at understrege at familiens liv må gå videre. MQF

ÆGYPTEN: I Det gamle Ægypten lagde man stor vægt på bevarelsen af den døde som en kilde til liv i slægten. Derfor balsamerede man ligene, dvs. de blev udtørret i natron, indgnedet i salve og beviklet med linned til en mumie. Denne kunne man så lægge i en eller flere kister (inden i hinanden). Hele forløbet var indkapslet i ritualer, hvori den døde spillede guden Osiris' rolle. Osiris, der dræbtes af sin broder Seth, men efter sin død avlede sin arving Horus med hustruen og søsteren Isis, var det mytiske forbillede for forfædrene, af hvem slægtens videre liv og forplantning afhang. Gravene var klippegrave, ofte med store, dekorerede rum. Kongegravene i Ny Rige (1550-1070 f.v.t.) var dekoreret med billedserier, der viste solens natlige færd gennem Underverdenen til solopgangen. Det var naturens stadige foryngelsesproces, som man ville give den døde del i

# data[].attributes.attachment_link.description
De fleste folk begraver deres døde i jorden, men mange andre anbringelser forekommer, ikke mindst i forbindelse med ligbrænding. Anbringelsen kan tage sigte på bevarelse af de jordiske rester på et afmærket sted eller på, at de skal forsvinde. Selve anbringelsen/begravelsen ledsages typisk af riter, der formidler den dødes overgang fra de levendes fællesskab til den rolle, man tiltænker de døde.

# data[].attributes.body
Kristeligt Dagblad

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Søren Huss blev voldsomt og nådesløst ramt af den ultimative tragedie, men han fandt ud på den anden side.

Hans værste mareridt blev til virkelighed. Tragedien ramte som et lyn fra en klar himmel. En december-dag i 2007 blev Søren Huss' tilværelse forandret for bestandig. Med ét blev den hverdag han kendte og elskede revet fra ham. Voldsomt og nådesløst.

Det skete, da hans kæreste, skolelæreren Camilla Jørgensen, og deres fælles datter Ronja på tragisk vis blev påkørt af en lastbil ved en højresvingsulykke i Valby. Kæresten døde på stedet, mens datteren blev kørt til Rigshospitalets intensive afdeling, hvor hun på mirakuløs vis blev reddet. På et skæbnesvangert øjeblik gik Huss fra at være rockstjerne til pludselig at stå som alenefar, der havde mistet sin livsledsager.

Læs også

Men selv om sorgen klyngede sig til ham som et blylod, formåede han at rejse sig. Fandt ud af at leve på trods. Sangene og hans kærlighed til datteren hjalp ham gennem mørket. Ud på den anden side.

Forinden havde han gjort sig bemærket som frontmand og sangskriver i det populære rockorkester Saybia, som han dannede med et par venner i Nyborg i 1993. De slog bredt igennem i 2002 med debuten "The Second You Sleep", hvorfra titelnummeret og "The Day After Tomorrow" blev store radiohits. Førstnævntes refræn virker i dag nærmest profetisk med tragedien i baghovedet: "I stay to watch you fade away. I dream of you tonight. Tomorrow you'll be gone".

Stilen var en melodisk og melankolsk poprock centreret omkring sangerens lyse og indfølte stemme. Kritiske røster kaldte det nedladende for "klynkerock". Det kunne de være ligeglade med. Albummet solgte 100.000 eksemplarer, og de hjemtog statuetterne for "Årets Danske Gruppe", "Årets Danske Album" og "Årets Danske Sanger" ved Danish Music Awards.

Læs også

Successen cementeredes på de efterfølgende to album "These Are The Days" og "Eyes On The Highway", som også skaffede dem fans uden for Danmark.

Grundet ulykken gik Saybia på stand by. I mellemtiden sprang Huss ud som solist på dansk. Sorgbearbejdelsen udmøntede sig i det kritikerroste soloalbum "Troen & Ingen" fra 2010, der på hjerteskærende måde tog favntag med afmagten og tabet. Det solgte 20.000 eksemplarer og resulterede i en Danish Music Award i kategorien "Bedste Mandlige Kunstner".

Læs også

I 2012 fulgte den mere optimistiske "Oppefra & Ned", hvor han blandt andet prøvede kræfter med protestsangen. I 2013 var Huss på overraskende gæstevist på popdrengene Nik & Jays single "Ocean Of You"

Søren Huss bor i Nyborg med sin datter. For tiden arbejder Saybia på et nyt album.

# data[].attributes.attachment_link.description
Søren Huss blev voldsomt og nådesløst ramt af den ultimative tragedie, men han fandt ud på den anden side. Hans værste mareridt blev til virkelighed. Tragedien ramte som et lyn fra en klar himmel. En december-dag i 2007 blev Søren Huss' tilværelse forandret for bestandig.

# data[].attributes.attachment_link.description
Man kan synge mange forskellige salmer til en begravelse.

# data[].attributes.body
Er krig livet værd?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Interessen for de danske tab i Afghanistan er faldet betydeligt, siden danske soldater ankom til krigszonen i 2002.

Således lyder konklusionen i den første danske undersøgelse af, hvordan medierne reagerer på dræbte soldater i Afghanistan.

Dansk Institut for Militære Studier (DIMS) har kortlagt, hvorledes seks toneangivende aviser har dækket de i alt 30 danske krigsofre siden 2002. Konklusionen er klar:

"Vi har vænnet os til tab. Tabene har ikke længere samme interesse," siger forsker Lars Bangert Struwe.

Placering afspejler interessen

"Mængden af artikler falder, og omtalerne er gået fra at være forsider til at stå længere og længere inde i aviserne. Mediernes prioritering afspejler formentlig den almindelige danskers faldende interesse. Kampe og dræbte er blevet hverdag."

I 2002 udløste de første tab 85 omtaler i de seks aviser. I 2007 skrev aviserne 39 artikler om en episode, som kostede to soldater livet. De seneste to tab i november 2009 affødte henholdsvis otte og tre omtaler i de seks aviser, viser undersøgelsen.

"Vi nærmer os grænsen for, hvornår det er et problem. Danmark er i krig, og befolkningen og politikerne bør konfronteres med, at det koster menneskeliv," siger Lars Bangert Struwe.

Tab medfører sjældent debat

Konstablernes formand, Flemming D. Vinther, har også konstateret et markant fald i omtalen af de dræbte. Han er kritisk:

"Det er hårdt at miste en kollega og se, at det nærmest ikke bliver nævnt. Og befolkningen har krav på at vide, hvad der foregår."

Jan Hjorth mistede sin søn i Irak i 2006.

"Jeg synes, at det er en katastrofe for samfundet, at en soldat kan ofre sit liv og så risikere slet ikke at blive omtalt," siger han.

Undersøgelsen viser desuden, at de danske tab kun sjældent udløser debat om, hvorvidt soldaterne bør trækkes hjem. I lande som Italien, Canada og Frankrig har tabene i sig selv medført krav om tilbagetrækning.

LÆS OGSÅ: Partiledere sørger over dansk soldat

LÆS OGSÅ: Stadig tavshed om dræbt soldats navn

# data[].attributes.attachment_link.description
Interessen for de danske tab i Afghanistan er faldet betydeligt, siden danske soldater ankom til krigszonen i 2002. Således lyder konklusionen i den første danske undersøgelse af, hvordan medierne reagerer på dræbte soldater i Afghanistan. Dansk Institut for Militære Studier (DIMS) har kortlagt, hvorledes seks toneangivende aviser har dækket de i alt 30 danske krigsofre siden 2002.

# data[].attributes.attachment_link.description
Som mejslet i massiv granit, Velkommen hjem, Du er, Fra tanke til...,... Hvorfor?, Svigt, Jeg finder vej, Intet er, intet bli'r, Et hav af udstrakte hænder, Troen og ingen, Tak for dansen

# data[].attributes.body
Faktalink - log ind med Uni-login

# data[].attributes.attachment_link.description
Spørgsmålet om kvinders ret til abort er igen blevet højaktuelt, efter at en højesteretsafgørelse i USA for nylig gjorde det muligt for de enkelte delstater at afskaffe den fri abort, som amerikanske kvinder har haft adgang til siden 1973.

# data[].attributes.attachment_link.description
FlatlinersMovie In theaters September 29. Subscribe to Sony Pictures for exclusive video updates: http://bit.ly/SonyPicsSubscribe Follow Us on Social: https://www.facebook.com/FlatlinersMovie/ https://www.instagram.com/_flatlinersmovie_ https://twitter.com/FlatlinersMovie In Flatliners, five medical students, obsessed by the mystery of what lies beyond the confines of life, embark on a daring and dangerous experiment: by stopping their hearts for short periods of time, each triggers a near-death experience - giving them a firsthand account of the afterlife.

# data[].attributes.headline
Fortalere og modstandere - aktiv dødshjælp

# data[].attributes.subject
Fortalere og modstandere - aktiv dødshjælp

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Få et overblik over, hvad aktiv dødshjælp er, hvad loven tillader og forskellige holdninger i debatten.

Hvad er aktiv dødshjælp?

En aktiv handling der tager livet af en lidende patient, der anmoder om at få afsluttet livet.

I dansk lovgivning bruges betegnelsen drab på begæring.

Internationalt er eutanasi det mest benyttede begreb.

Hvad siger loven i Danmark?

I Danmark er det ulovligt at yde aktiv dødshjælp og hjælp til selvmord (også kaldet assisteret selvmord).

Af Straffelovens paragraf 239 fremgår det, at "den som dræber en anden efter den andens ønske, straffes med fængsel indtil 3 år eller hæfte i minimum 60 dage."

Det Etiske Råd har flere gange taget stilling til, hvorvidt aktiv dødshjælp skal tillades i Danmark, første gang i 1996 og senest i 2012. Emnet bliver løbende debatteret blandt diverse fagpersoner og lovgivere, hvilket bl.a skete ved en offentlig høring i Folketingets Sundhedsudvalg (2013).

Hvad siger loven i andre lande?

I enkelte andre lande er aktiv dødshjælp lovlig, fx i Holland, Belgien og Luxembourg.

I Schweiz samt i tre delstater i USA (Washington, Oregon og Montana) er hjælp til selvmord tilladt.

Vi forholder os neutralt
Landsforeningen Liv&Død er neutral i spørgsmålet, om hvorvidt aktiv dødshjælp skal lovliggøres eller ej.
Formålet med Landsforeningens virke er at arbejde for en værdig afsked med livet samt at medvirke til at nedbryde tabuet om døden.

Der går derfor en lige linje fra Foreningens formålsparagraf til at medvirke til en nuancering af debatten omkring aktiv dødshjælp samt at medvirke til at gøre opmærksom på kompleksiteten i dette spørgsmål. Vi anser det som en forpligtigelse at medvirke til at informere om samt fremme en bred og saglig debat om aktiv dødshjælp.

Fortalere og modstandere i debatten om at lovliggøre aktiv dødshjælp
Vi har her forsøgt at give dig et overblik over en lang række af de fortalere og modstandere, der har gjort sig bemærket i debatten i den seneste tid (2017). Du kan ud for de forskellige aktører se, om de er for eller imod at lovliggøre aktiv dødshjælp. Klikker du dig ind på de enkelte aktører, finder du nyttige links til interviews, artikler og relevante hjemmesider, hvor du kan få mere information. Vi opdaterer løbende siden.
Debatten om lovliggørelse af aktiv dødshjælp blusser løbende op.

SVEND LINGS og GORM GREISEN: For og imod lovliggørelse af aktiv dødshjælp

Flere lande har gjort aktiv dødshjælp lovligt, men i Danmark er det en strafbar handling.

I Mikrofonholder på Radio24syv mødes Gorm Greisen, formand for Etisk Råd, og Svend Lings, medlem af Læger for Aktiv Dødshjælp, til en diskussion om døden.

De er begge læger, men forholder sig forskelligt til spørgsmålet om, hvorvidt aktiv dødshjælp bør legaliseres.

I et kapel på Vestre Kirkegård deler de erfaringer med og syn på, hvad det indebærer, når ét menneske hjælper et andet med at dø.

SUNDHEDSMINISTER ELLEN TRANE NØRBY: Om lindring og dødshjælp

DET ETISKE RÅD: Imod lovliggørelse af aktiv dødshjælp

Det Etiske Råd tog stilling til spørgsmålet om lovliggørelse af aktiv dødshjælp i 2012 og var imod.

Siden da er nye rådsmedlemmer kommet til, og debatten er ligeledes blusset op på ny flere gange.

Samtale om aktiv dødshjælp

I april 2017 inviterede Det Etiske Råd til en samtale om aktiv dødshjælp.

LÆGE OLE HARTLING: Imod lovliggørelse af aktiv dødshjælp

Ole Hartling, ledende overlæge og tidligere formand for Det Etiske Råd, er imod at lovliggøre aktiv dødshjælp.

I sin bog "Aktiv dødshjælp. Kan vi mere end vi kan magte?" behandler han emnet.

Bogen indeholder både argumenter og refleksioner samt personlige fortællinger fra dødens grænseland.
Læs om Ole Hartlings bog i dette interview.
Formålet er at brede det, der kan synes enkelt, ud og rokke ved det moderne menneskes opfattelse af aktiv dødshjælp som en farbar løsning.

Se videoen med Ole Hartling om aktiv dødshjælp

MUSKELSVINDFONDEN: Imod aktiv dødshjælp

Muskelsvindfonden er imod en institutionalisering af aktiv dødshjælp, fordi det ifølge organisationen allerede er muligt for patienter at få en smertefri død, som loven er i dag.
Læs mere på Muskelsvindfondens hjemmeside.
Muskelsvindfonden ønsker at oplyse om de muligheder, der er, når et menneske er dødeligt syg. Bedre oplysning om passiv dødshjælp kan flytte holdningerne til aktiv dødshjælp, mener formand, Lisbeth Koed Doktor.

ORGANISATIONEN IKKE DØD ENDNU: Imod lovliggørelse af aktiv dødshjælp

Græsrodsorganisationen Ikke Død Endnu, som blev stiftet i 2017, samler mennesker med handicap i kampen mod lovliggørelse af aktiv dødshjælp.

DANSK SELSKAB FOR PALLIATIV MEDICIN: Imod lovliggørelse af aktiv dødshjælp

SYGEPLEJEETISK RÅD: Imod lovliggørelse af aktiv dødshjælp

LÆGER FOR AKTIV DØDSHJÆLP: For lovliggørelse af aktiv dødshjælp

Læger for Aktiv Dødshjælp er en gruppe læger der arbejder for indførelse af aktiv dødshjælp i Danmark. Den pensionerede læge Svend Lings er en del af gruppen.

LANDSFORENINGEN EN VÆRDIG DØD: For lovliggørelse af aktiv dødshjælp

Landsforeningen En Værdig Død har til formål at oplyse og vejlede om begrebet aktiv dødshjælp, så det bliver socialt og etisk accepteret i Danmark.

SKOLEVALG 2017: For lovliggørelse af aktiv dødshjælp

I forbindelse med Skolevalg 2017 skulle eleverne også vælge mærkesager, og her kom mærkesagen "Gør aktiv dødshjælp lovligt" på tredjepladsen blandt vigtige mærkesager (12,1 pct. af eleverne havde valgt "Gør aktiv dødshjælp lovligt").

Hvad er passiv dødshjælp?

I debatten om, hvorvidt aktiv dødshjælp skal være lovligt i Danmark eller ej, støder man ofte på et andet begreb, passiv dødshjælp.

Det Etiske Råd definerer passiv dødshjælp på følgende måde:

Betegnelse for afståelse fra at iværksætte eller fortsætte livsforlængende behandling og anvendelse af lindrende midler med eventuel dødelig virkning.

Passiv dødshjælp er tilladt i Danmark. Folketinget lovliggjorde i 1992 passiv dødshjælp ved i lægeloven at fastslå en vidtgående beføjelse og til dels pligt for læger til at undlade livsforlængende behandling.

I lægelovens paragraf 6 stk. 5 står der:

I en situation, hvor patienten er uafvendeligt døende, men hvor livstestamente ikke foreligger, kan lægen undlade at påbegynde eller fortsætte foranstaltninger, som kun kan udskyde tidspunktet for dødens indtræden. Lægen kan under samme omstændigheder indgive de smertestillende, beroligende eller lignende midler, som er nødvendige for at lindre patientens tilstand, selv om dette kan medføre fremskyndelse af dødstidspunktet.

Ifølge loven kan en patient afvise enhver behandling, også selvom den er livsreddende. Dette kan den habile patient beslutte i en aktuel sygdomssituation, eller patienten kan have udfyldt et livstestamente, hvor patienten frabeder sig behandling, der blot udskyder dødstidspunktet.

I lægelovens paragraf 6 stk. 3 står der:

Lægen må ikke indlede eller fortsætte en behandling mod patientens vilje, medmindre andet er særligt hjemlet. Dette gælder også, hvor patienten ved et livstestamente har udtrykt ønske om fritagelse for livsforlængende behandling i en situation, hvor testator er uafvendeligt døende.

Et livstestamente er altså kun bindende, hvis patienten er uafvendeligt døende og er kun vejledende i det tilfælde, at patienten bliver svært invalideret og ude af stand til at tage vare på sig selv fysisk og mentalt.
"I Danmark foretages passiv dødshjælp af læger hver eneste dag. Lægen skal i følge dansk lovgivning respektere patientens selvbestemmelse med hensyn til fravalg af behandlingsmuligheder. Bestemmer patienten, at han eller hun ikke vil have behandling, enten ved en tilkendegivelse i en aktuel sygdomssituation eller ved forudgående oprettelse af et livstestamente, skal lægen rette sig efter patienten. For lægerne gælder en ret, og i nogle tilfælde en pligt, til at yde passiv dødshjælp og dermed til indirekte at være med til at afkorte patientens liv. Hvis en patient er uafvendeligt døende, hvilket i praksis betyder, at døden med stor sandsynlighed forventes at indtræde inden for dage eller uger trods anvendelse af de foreliggende behandlingstilbud, er lægen beføjet til:
Etisk Råd udgav i 1996 et hæfte 'Dødshjælp?' til brug i den offentlige debat. Hæftet er en journalistisk sammenfatning af en større redegørelse. Passiv dødshjælp omtales her mere udførligt:
At standse en respirator eller give et drop, som fremskynder døden, er med andre ord tilladt efter dansk lovgivning i visse situationer. Det, der kaldes "passiv dødshjælp", kan således godt være udtryk for en aktiv handling fra lægens side".

at undlade behandling, der blot udskyder dødstidspunktet.

at bruge lindrende midler, der som bivirkning kan have en utilsigtet fremskyndelse af dødstidspunktet.

# data[].attributes.attachment_link.description
En aktiv handling der tager livet af en lidende patient, der anmoder om at få afsluttet livet. I dansk lovgivning bruges betegnelsen drab på begæring. Internationalt er eutanasi det mest benyttede begreb. I Danmark er det ulovligt at yde aktiv dødshjælp og hjælp til selvmord (også kaldet assisteret selvmord).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
FAKTA Her er reglerne for aktiv dødshjælp i EU

DANMARK

I Danmark er det kun lovligt at yde såkaldt passiv dødshjælp, hvilket vil sige, at lægerne for at lindre smerter giver medicin, selv om det kan medføre fremskyndelse af dødstidspunktet. Samtidig er det også muligt at undlade behandling, når det blot udskyder patientens død.

Aktiv dødshjælp og assisteret dødshjælp (i loven kaldet drab efter begæring) straffes med bøde eller fængsel i op til tre år, men stærk sindsbevægelse og andre særlige forhold hos gerningsmanden kan være en formildende omstændighed.
BELGIEN
For snart 12 år siden lovliggjorde Belgien som et af de første lande i verden aktiv dødshjælp. Loven administreres af en særlig medicinsk-etisk kommission, der skal godkende alle tilfælde. Dødshjælp er mulig for patienter over 18 år, der selv insisterer på det, og som lider af uhelbredelig eller livstruende sygdom, der påfører dem "ubærlige" fysiske eller psykiske lidelser.

Belgien er nu på vej til at udvide loven, så den også omfatter børn uden nedre aldersgrænse - dog er psykiske lidelser ikke nok for mindreårige. Beslutningen skal tages af barnet, forældrene, læger og psykologer i fællesskab.
HOLLAND
Hollænderne indførte aktiv dødshjælp kort før Belgien i 2002, hvorefter Luxembourg fulgte trop i 2009. Det er de tre eneste EU-lande, hvor aktiv dødshjælp er lovligt. I Holland kan uhelbredeligt syge børn mellem 12 og 18 år også få dødshjælp, dog kun med forældrenes samtykke.

Under 12 år er det som udgangspunkt ulovligt, men siden 2004 har hollandske domstole arbejdet efter den såkaldte Groningen-protokol, der i særligt håbløse og ekstreme tilfælde fritager en læge for strafansvar, hvis han eller hun sammen med forældrene beslutter at udøve dødshjælp til et nyfødt barn.
SCHWEIZ Aktiv dødshjælp er ulovligt i Schweiz, men til gengæld er assisteret selvmord lovligt. En person kan altså hjælpe en anden til at tage livet af sig selv ved f.eks. at fremskaffe de midler, der anvendes til selvmordet. Men personen, der ønsker at dø, skal selv foretage den afgørende handling - f.eks. indtage en dødbringende dosis medicin. Personer fra andre lande benytter sig også af tilbuddet i Schweiz, der på kritisk vis bliver beskyldt for 'selvmordsturisme'. I Danmark har Landsforeningen En Værdig Død foreløbig hjulpet fire personer til alpelandet for at dø.

Vi skal have ret til at sige nej til genoplivningsforsøg

Arbejdsgiver angriber statsansattes betalte frokostpause

Den statslige arbejdsgiver, Moderniseringsstyrelsen, åbner for at afskaffe de statsansattes betalte frokostpause uden forhandling eller lønforhøjelse. De ansatte ser det som en krigserklæring forud for forhandlingerne om nye overenskomster for 180.000 ansatte.

Skal lokomotivførere, politibetjente, jurister og andre ansatte i staten have løn i deres frokostpause?

Sådan er det i dag, men den statslige arbejdsgiver Moderniseringsstyrelsen under Finansministeriet har i et brev til forhandlerne for de 180.000 statsansatte gjort det klart, at den betalte frokost er et personalegode. Og et personalegode kan forsvinde igen.

"Det er vi dybt og inderligt imod", siger topforhandler for de statsansatte Flemming Vinther, der er formand for HærensKonstabel- ogKorporalforening(HKKF).

Tidligere har ledelsen i statsvirksomheden DR forsøgt at fjerne de ansattes betalte frokostpause, men i februar slog en voldgiftskendelse fast, at den betalte frokostpause var en del af overenskomsten. Og hvis den skal fjernes, skal det ske ved aftaler om nye overenskomster.

Han er ikke fast i troen: Folkekirkens kommende overhoved er under kritik

Kronprins Frederik giver i ny portrætbog udtryk for en gudstro med klare modifikationer. Det er ikke godt nok som kommende kirkeligt overhoved, mener præst. Han bliver ikke en "kronet biskop", svarer en anden.

At den evangelisk-lutherske kirke er den danske folkekirke og som sådan understøttes af staten, står i Grundloven. Det samme gør bestemmelsen om, at statens overhoved, kongen - eller som i dag dronningen - skal tilhøre kirken og dermed være dens overhoved.

Men hvad denne rolle ellers fordrer af regenten selv i en kirke uden centrale holdningsorganer og et utal af indbyrdes uenige lutherske retninger, er langtfra så sikkert som amen i kirken. Det siger loven intet om.

Der var derfor grund til at læse efter, da kirkens kommende overhoved, kronprins Frederik, i en ny portrætbog skrevet af forfatteren Jens Andersen satte ord på sit eget forhold til troen. I et kapitel med netop denne overskrift skriver forfatteren:

"Hvis et af kronprinseparrets børn en dag spørger far, om han tror på Gud, så vil han "med den alder, børnene har nu, nok sige ja"", citerer han kronprinsen for at sige.

Debattører: Sugarbabes er ikke stakler. De sætter selv deres grænser. De bestemmer selv

Det er en fejl at se de unge sugarbabes som svage ofre. Hvorfor ikke acceptere, at de ved, hvad de selv vil?

Sugardating er et emne, som afføder forargelse. Især diskuteres de såkaldte sugarbabes - for hvem har dog lyst til at gøre sådan noget frivilligt? Dommen er klar: Det er kvinderne, der er tabere i sukkerlegen. Men hvorfor kan kvinderne ikke accepteres som selvstændige og uafhængige mennesker, der godt ved, hvad der er bedst for dem - og tager, hvad de har lyst til at tage? Kvinderne bliver opvartet og overøst med komplimenter. De bestemmer, hvor deres grænser går. De kan lide deres sugardaddies, og mændene kan lide deres sugarbabes.

I vores bachelorprojekt interviewede vi forskellige sugarbabes om deres livsstil. Fællesnævneren for kvinderne er, at de har en fast indtægt i form af enten SU eller fast arbejde. De sugardater derfor for de ekstravagante oplevelser, som SU-livet ikke muliggør. For at føle sig særlige. Og så selvfølgelig også for den økonomiske gevinst. Der er tale om voksne kvinder, der ved, hvad de vil have.

Så hvad er problemet?

DR 3 har netop sendt dokumentarserien 'Gina Jaqueline - en sugardaters fortælling', som skildrer den 27-årige Gina Jaquelines liv som sugarbabe. Her fortæller hun åbent om sine forhold til sine sugardaddies. Serien har skabt røre i andedammen, og mange synes, det er synd for Gina, til trods for at hun lever sit 'prinsesseliv'.

Tilflytter på stenbroen: Kære provinsdansker, vi københavnere har besøgt provinsen, men vi valgte København

I strømmen af debatindlæg med københavnerbashing og opfordringer til at at besøge 'virkeligheden' ude i provinsen, er det helt unødvendigt at hævde eget valg af bopæl ved at tale livet i København ned.

Bjørn Bøje Brandenborg (BBB), der er socialdemokratisk folketingskandidat på Langeland, forsøger i Politiken at score de nemmeste provinspoint ved at skrive: Tving alle københavnere på forlænget weekend i provinsen.

BBB skriver, at vi der bor i København derved kan lære, hvordan resten af Danmark lever, og hvor fantastisk lokalsamfundene er. Hans indlæg er blot ét i en efterhånden noget ensformig række af indlæg, hvor nogen i provinsen spiller på, at vi, der har valgt at bo i København, er snobbede, bedrevidende og intet ved om, hvad der sker i provinsen.

Men mon ikke vi faktisk ved, hvad der sker i provinsen? BBBs indlæg bygger i hvert fald videre på den , som udgår fra visse i provinsen for tiden, men som samtidig tydeligt mangler indsigt og viden om, hvem vi, der bor i København, er.

Cirka en femtedel af indbyggerne i København er født i Jylland. Derudover er en større andel københavnere givet anden- eller tredjegenerationsjyder, der med nogen sandsynlighed besøger bedsteforældrene af til. Vores overborgmester er endda nordjyde og taler sågar med den smukkeste nordjyske dialekt.

Den skygger for soveværelset: Enhedslisten-borgmester stillede spørgsmål om overbos altan

Morten Kabell, der er teknik- og miljøborgmester i København, afviser kritik af mail til embedsmænd.

Teknik- og miljøborgmester i Københavns Kommune Morten Kabell (EL) møder i dagens BT kritik for at have misbrugt sin privilegerede position til at få svar i en sag, der berører ham personligt.

I juli stillede Morten Kabell sin egen forvaltning et såkaldt politikerspørgsmål om sin overbos altanbyggeri, skriver BT.

Borgmesteren ønskede svar på grundlaget for overboens byggetilladelser, altanfirmaets blokering af gaden, og på hvorfor han og kæresten ikke selv blev nabohørt i processen.

"Beboerne i Torvegade har af deres overbo fået at vide, at hun skal have altan ud fra køkkenet. Det forundrer beboerne, da de ikke er blevet nabohørt af forvaltningen", skriver Morten Kabell ifølge BT.

Congolesisk familie: Vi har ikke plukket svampe, ellers havde vi sagt det

Instruktør Christina Rosendahl er vokset op med en voldelig far: "Jeg er trænet i at være i et rum, hvor nogle er ved at slå hinanden ihjel"

Få 200 kr. til varekøb i Plus-butikken og fuld adgang til Politiken resten af året.

For kun 299,-

Tilbuddet stopper d. 5. november

Arne Jacobsen vækkeur

Elegant kombination af petroleumsblå urkasse og ben i matteret messing sætter nyt og trendy udtryk på Arne Jacobsens udødelige design.

Pluspris: 675 kr.

Pris uden abonnement: 795 kr.

Anklager om sexchikane får svensk filmselskab til at afbryde samarbejde med Zentropa

De nåede 150 millioner amerikanere: Her er de russiske Facebook-annoncer, der skulle påvirke valget i USA

Anmelderen gav sig til at tælle socialdemokrater under Marie Keys koncert

Risiko for regelbrud: Erhvervsstyrelsen igangsætter undersøgelse af kvotekongers revisor

Skraldespandshotel er åbnet på Islands Brygge med 400 kvadratmeter stort værelse

kommunalvalg

Pendlerlæge mellem København og Falster: "Jeg synes, halvanden time hver vej er for hårdt"

Politiken mener

Gør noget! Hurtigt! Socialt blandede boligområder er en truet art

Debatindlæg

Tilflytter på stenbroen: Kære provinsdansker, vi har besøgt provinsen, men vi valgte København

Champions League i tal, tal, tal, tal: Eriksen blev første dansker i 23 år, der gjorde det - efter at have løbet 38 km

Pas på, enormt indgreb er på vej: Staten vil stjæle dine dna-oplysninger

# data[].attributes.attachment_link.title
FAKTA Her er reglerne for aktiv dødshjælp i EU

# data[].attributes.attachment_link.description
FAKTA Her er reglerne for aktiv dødshjælp i EU I Danmark er det kun lovligt at yde såkaldt passiv dødshjælp, hvilket vil sige, at lægerne for at lindre smerter giver medicin, selv om det kan medføre fremskyndelse af dødstidspunktet. Samtidig er det også muligt at undlade behandling, når det blot udskyder patientens død.