# data[].attributes.headline
Квітка Рафлезія.(Дарина Фещенко)

# data[].attributes.subject
Квітка Рафлезія.(Дарина Фещенко)

# data[].attributes.body
Рафлезія - паразитична рослина сімейства молочайних (Euphorbiacea) з найбільшими квітками в світі, деякі з яких досягають у діаметрі більше одного метра і маси більше одинадцяти кілограмів. Паразит проводить більшу частину свого життя в тканинах рослини -хазяїна, в ролі якого виступають ліани із сімейства виноградних, ростуть у вологих тропічних лісах Індонезії і Філіппін. У цієї незвичайної рослини відсутнє стебло і коріння, а його основну частину складає гігантський квітка з п’ятьма м’ясистими пелюстками. Гігантський паразит був відкритий ще в 1818 році, під час експедиції Томаса Стемфорд Раффлза Раффлезія на острів Суматра. Знайдений тоді екземпляр був 1 метр в діаметрі і важив 6 кілограм. Мандрівників уразив не стільки сама квітка і його неймовірні розміри, а жахливий трупний запах, що виходив від нього .Через цей незвичайний запах квітки раффлезії запилюють звичайні мухи. До речі квітки – це єдине, що залишилося у рафлезії від її родичів – « нормальних» насінних рослин. Ведучи паразитує спосіб життя на «тілі» ліан, раффлесія повністю втратила всякі ознаки рослини – коріння, стебло, здатність до фотосинтезу, а всі поживні речовини паразит отримує з «тіла » господаря. Проросток раффлезії поступово впроваджується в коріння рослини -хазяїна за допомогою присосок ( гаустории ). Ті частини проростка, які з якоїсь причини опинилися поза «тіла» господаря просто відмирають. Імовірно, насіння рафлезії, пробуджуються до проростання під впливом виділень потенційних рослин – господарів. Ці ж речовини і орієнтують напрямок росту проростків .

# data[].attributes.headline
Непентес. Деніс Соломаха

# data[].attributes.subject
Непентес. Деніс Соломаха

# data[].attributes.body
які характеризуються утворенням заповнених травними соками специфічних глечиків-пасток на кінцях листків. Загалом налічується 120–130 видів Непентесів, поширених на території Південно-Східної Азії, західної Океанії, північної Австралії та на Мадаґаскарі. Непентеси пасивно полюють на комах, павуків, дрібних ссавців.

# data[].attributes.headline
Вероніка Тіпухова. Венерина мухоловка.

# data[].attributes.subject
Вероніка Тіпухова. Венерина мухоловка.

# data[].attributes.body
Венерина мухоловка – хижа рослина сімейства Росичкові. Зустрічається у болотистій місцевості лише у кількох штатах Америки.

Потреби:
Оптимальний режим улітку від 20 до 30 °C. Потрібно підтримувати високу вологість повітря в приміщенні, де росте венерина мухоловка.

Годування:
Незважаючи на назву, частка літаючих комах у звичайній дієті венериної мухоловки невелика. Найчастіше на обід їй трапляються павуки та мурахи, рідше – коники чи жуки.

# data[].attributes.attachment_caption
Гриб морський анемони

# data[].attributes.headline
Гриб морський анемони

# data[].attributes.subject
Гриб морський анемони

# data[].attributes.body
Гриб «морська анемона» (поширений в Австралії) не дарма має й іншу назву - «смердючий ріг восьминога». Він, дійсно, схожий на морського мешканця з розкинутими щупальцями і огидним запахом. На початку свого життя гриб непомітний, схожий на невелику сіреньку поганку. Але потім капелюшок його починає ділитися на частини, розкриватися і змінювати колір. Зверху вся ця «краса» покривається слизькім мастилом, а нудотний сморід залучає мошкару, яка розносить спори морського анемона по окрузі. Страшний сморід гриба служить також для захисту від бажаючих спробувати такі ласощі. Справді, ні травоїдна тварина, ні людина не спокусяться на таке «ароматне» частування.

# data[].attributes.headline
Вене́рина мухоло

# data[].attributes.body
Вене́рина мухоло́вка (Dionaea muscipula) — вид хижих рослин з монотипного роду діонея родини росичкові (Droseraceae). Наукову видову назву (muscipula

# data[].attributes.body
У прекрасному і різноманітному  світі  природи є загадкова рослина, яка називається росичка.Тривалість життя росички становить від двох до десяти років. Через бідне харчування росичка росте дуже повільно і має невеликі розміри.  Ця унікальна рослина - хижак, вона їсть комах! Листя росички виділяють секрет — клейку блискучу краплинку, схожу на росяну (звідси й назва — росичка). Вона паралізує комаху і згодом «перетравлює» її. Як тільки жертва сяде на рослину, листок росички згортається, повністю огортаючи комаху.

# data[].attributes.headline
Олексадр Єлшанський Кривавий зуб

# data[].attributes.subject
Олексадр Єлшанський Кривавий зуб

# data[].attributes.body
У природі зустрічається безліч незвичайних і навіть лякають зовнішністю рослин і тварин. Чи не перестає дивувати і царство грибів, представники яких часто можуть вразити навіть більше інших живих істот

# data[].attributes.attachment_link.title
Гиднеллум_Пека

# data[].attributes.headline
Ульяна Михайличенко (лялькові оченята)

# data[].attributes.subject
Ульяна Михайличенко (лялькові оченята)

# data[].attributes.body
Ця незвичайна рослина отримала назву "лялькові оченята". Існує так само менш промовиста назва цього остраху - білий воронець. Ніякими особливостями, крім свого зовнішнього виду ця рослина не має, можете навіть її спробувати на смак.Вона на смак ніяка, і вам не зашкодить.

# data[].attributes.headline
Андрій Лопатченко                                                                      Вольфія

# data[].attributes.subject
Андрій Лопатченко                                                                      Вольфія

# data[].attributes.body
наймініатюрніша квіткова рослина на планеті. Її розмір становить від 0,5 до 0,8 мм. Живуть ці маленькі квіточки на поверхні вод, і були названі на честь німецького ботаніка і ентомолога Йохана Ф. Вольфа

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вольф (інші назви: ряска або водяне борошно) - невелике плавуче водна рослина. Це вид однодольних з ботанічного підродини Lemnaceae - ряскової, відноситься до макрофітів. Ряски зустрічаються в Європі, Азії, Америці та в інших частинах світу; вони адаптовані до варіацій географічних і кліматичних зон.

Вольф - ботанічний опис та особливості

Швидкоростучі покритонасінні і покривають ставки або озера протягом декількох днів при сприятливих умовах зростання. Рід Wolffia відрізняється надзвичайно маленькими розмірами і, крім того, у роду найменші квітки зведи квітучих.

Ботанічна характеристика Вольф

кореневище

Рослина вольфія виростає без коренів і кореневища.

листя

У Вольф відсутні листя. Листоподібне тіло називається Листець або ж щитком, листом, платівкою. Ця пластина округла, до 1,3 міліметрів в діаметрі. Стебло: тонкий, до 9 міліметрів в довжину і 1,5 міліметрів в ширину. Завдяки стеблу борошна утворюють зіркоподібні скупчення.

квітка

У той час, коли у інших рослин один або два-три разів за сезон з'являється квітка, вольфія не цвіте майже ніколи.

плід

У технічному ботанічному плані, плоди водяногоборошна схожі на сечовий міхур, однонасіннєвий. Кулеподібної плід (утрік) містить крихітне, розміром 0,5 мм гладке насіння.

де поширюється

Борошно адаптована до різноманітності географічних і кліматичних зон, причому, більшість видів живе в тропічних і субтропічних районах. Ряски не ростуть в безводних пустелях і постійно замерзлих областях.

види Вольф

Список включає 28 наукових назв, які відносяться до роду. З них 11 прийняті назви видів і це:

Вольфія ангуста

В. аризальний

В. Австраліана

W. borealis

W. brasiliensis

В. Солумбіана

W. cylindracea

В. витягнутий

В. куляста

В. мікроскопічний

В. проігнорував.

Розглянемо деякі види більш докладно.

Вольфія куляста - W. globosa, Lemna globosa

Вперше ряску описав британський ботанік Вільям Роксбері. Коріння у Lemna globosa відсутні. Листя вільно плаваючі на поверхні води або трохи нижче неї. У листків верхня поверхня зелена, а нижня - світло зелена. Пластина яйцеподібна, 0,4-0,8 міліметрів в довжину, довжина в 1,3-2 рази більше ширини, листки округлі або злегка загострені на вершині; сосочки відсутні. Туріони іноді присутні, білувато-зелені, кулясті, 0,2-0,8 міліметрів.

Вольфія куляста зростає на берегах озер, на ставках, в канавах; в регіонах з теплим помірно-тропічним кліматом.

W. globosa відрізняється від схожого і близькоспорідненого W. columbiana меншими розмірами і циліндричним корпусом з плоским верхом; від W. borealis відрізняється меншими розмірами, округлої верхньою поверхнею, відсутністю коричневих пігментних клітин.

W.globosa цвіте з червня по вересень, але це трапляється рідко.

Вольфія бескорнева - W. arrhiza

W. arrhiza - вид водного рослини, яке також називають безкорневая ряска. Вольфія бескорневая, на фото нижче, виростає в Європі, Африці, в деяких частинах Азії і присутній в інших частинах світу, як натуралізований вид. Вольфія рослина для водойм, таких, як тихі ставки. Зелена частина W. arrhiza є сферою шириною 1 міліметр, але з плоскою вершиною, яка плаває на поверхні води. У неї 2-3 паралельних рядів продихів. На безкореневої рясці росте квітка з одного тичинкою і одним товкачем. Розмножується бескорневая вольфія вегетативним способом, де округла частина відгалужується в нову рослину. У прохолодних умовах W. arrhiza стає бездіяльною і опускається на дно водойми для зимівлі у вигляді туріони.

W. arrhiza - міксотрофів. Тобто створює енергію шляхом фотосинтезу або поглинає її з навколишнього середовища у формі розчиненого вуглецю. Фотосинтез - це здатність зелених рослин перетворювати кисень, який надходить із зовнішнього середовища в поживні для себе з'єднання.

Вольфія Австраліан - W. australiana

Яскраво-зелена, водна літньо-зелена трава без коренів. Листки довжиною 0,3-1 міліметрів, верхня поверхня слабо опукла, центральна зелена частина зливається в безбарвне округле плече. Занурена частина ряски бліда, напівкругла на вигляді збоку, але стиснута з боків. Суцвіття знаходиться в отворі порожнини на верхній поверхні листків; несе один чоловічий або один жіночий квітка. Плід кулястий. Насіння гладке, з опуклою зябрової кісточкою.

W. australiana мешкає на прибережжя або внизу гір, до 400 м над рівнем моря, в тихій, родючої воді в сонячну погоду. Часто зустрічається разом з Lemna minor L., Landoltia punctata, Azolla filiculoides, Ricciocarpos natans і Riccia fluitans. Легко пропускається.

Вольфія колумбійська - W. сolumbiana, Columbian watermeal

На Columbian watermeal зростає 1 або 2 листа, нерівного розміру, кожен овальний або округлий в поперечному перерізі, закруглений по верхівці, довжиною 0,5-1,4 міліметрів, з мішечком біля основи, з якого виникають молоді рослини. Колір листка зелений, з 1-10 порами по поверхні. W. сolumbiana живе без стебел і коренів і плаває на поверхні води. Квіти ростуть рідко. Іноді присутня одна квітка з одним товкачем і однієї тичинкою. Квітка росте в порожнині в центрі листа.

Wolfia borealis - W. borealis, північна водяна каша

На Northern Watermeal ростуть один або два листка, нерівного розміру, кожен у формі човна, плоский поперек вершини, еліптичний або яйцеподібний, завдовжки 0,7-1,5 міліметрів, в 2 рази довше ширини, округлий або тупий на кінчику, з повним правом, у якого з'являються молоді рослини. Колір від яскравого до темно-зеленого з 50-100 білими порами по поверхні. W. borealis живе без стебел і коренів і плаває на поверхні води. Квіти ростуть рідко.

Навколишнє середовище аналогічне розглянутим вище видам.

Вольфія непомічена - W. neglecta

Крихітна, плаваюча на поверхні води, бескорневая ряска. На W. neglecta ростуть еліптичні листки, довжиною 0,6-0,9 міліметрів, шириною 0,4-0,6 міліметрів, зверху соковитого зеленого кольору, по краях безбарвні. Квіти з'являються час від часу, насіння з'являються рідко.

Країни походження: Індія, Пакистан, Шрі-Ланка.

Про вирощуванні Вольф непоміченою мало інформації. W. neglecta зростає в акваріумі з інтенсивним освітленням і помірною циркуляцією води.

Особливості вирощування та утримання рослини. Сумісність.

Вольфія підходить для водойм. Ряски водяться в тихих водно-болотних угіддях і ставках з достатніх кількістю поживних речовин. Wolffia не любить воду, яка швидко рухається. Щоб отримати з однієї гілочки ряски 17 500 "дочок", потрібно всього два тижні.

Ви можете посадити водяне борошно у себе вдома. Пам'ятайте, що ряска в акваріумі і ставку зростає швидкими темпами. А якщо колонії Вольф покривають поверхню води, то може статися виснаження кисню і загибель риби та інших рослин.

Головні умови вирощування: тепла вода, високий рівень сонячного світла. Ніяких живих організмів, в тому числі жаб, риб, ракоподібних, трематок, личинок бабок і так далі.

посадка

Для розведення ряски готують ємність або акваріум об'ємом від 30 літрів, заливають туди воду. На дно ємності прикріплюють розпилювач, який буде створювати протягом, так як на поверхні застійної води утворюється бактеріальна плівка. На ємність або акваріум направляють лампи: денну 18 Вт і розжарювання 40 Вт. Не слід ставити ємність на прямих сонячних променях, так як вони можуть спалити рослина. Температура - кімнатна. Щотижня підмінювати воду: додавайте 20% свіжої з крана.

особливості догляду

Температура і сонячне світло контролюють зростання водяній борошна: зростання відбувається при температурі від 17,5 і до 30 ºC. При температурах нижче 17 ºC зростання відбувається повільніше, і Вольф гинуть, коли температура води піднімається вище 35ºC. У холодну погоду борошна утворюють крохмалистий гілка - туріони, який опускається на дно ставка, де він залишається бездіяльним, поки тепла вода не викликає відновлення нормального росту. Ряски мають широкий діапазон толерантності до pH і виживають від pH 5 до 9, хоча рівні толерантності залежать від виду. Оптимальний рН - 6.0. Види ростуть у воді будь-якої глибини, але вони не виживають в воді, яка рухається зі швидкістю понад 0,3 м / с або воді, яка підлягає впливу вітру.

Способи розмноження Вольф

Ряски розмножуються безстатевим шляхом, за рахунок вегетативного брунькування, обмежене однією ниркою за рослина. Це відбувається таким чином: дочірнє відгалужується від батьківського, зростає, від'єднується, далі вже починає плисти поодиноко. Паралельно з цим батько гине. Також вольфія може поділятися на 3-4 частини, утворюючи дочірні види.

Шкідники і хвороби аквариумного рослини

Водяна борошно розмножується швидкими темпами, тому інформація про шкідників і хвороби відсутній. Навіть є якась частина її пошкоджена, вона відмирає, що не відбивається на загальній кількості.

Корисні властивості для навколишнього середовища

Ряска діє як біоремедіатор надлишку фосфору й азоту завдяки швидкому зростанню і поглинання цих елементів. Водяна борошно накопичує токсичні важкі метали, такі як свинець, кадмій, хром і миш'як, а також ціанотоксіни, такі як мікроцистин.

Через свою міксотрофну здатність в тому числі органотрофів, вольфія накопичує статеві стероїди і кортикостероїди, які містяться в стічних водах.

Використання як корм для риб

Листя Вольф містять білок, жири, вітаміни А, В2, В6, С, нікотинову кислоту. Тому вольфія в акваріумі - відмінний корм для травоїдних рибок. Рибка короп воліє Вольф іншим водним рослинам.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Микола Світалінський

# data[].attributes.attachment_link.title
Вольфія - опис рослини * NRV UA

# data[].attributes.attachment_link.description
Вольф (інші назви: ряска або водяне борошно) - невелике плавуче водна рослина. Це вид однодольних з ботанічного підродини Lemnaceae - ряскової, відноситься до макрофітів. Ряски зустрічаються в Європі, Азії, Америці та в інших частинах світу; вони адаптовані до варіацій географічних і кліматичних зон. Швидкоростучі покритонасінні і покривають ставки або озера протягом декількох днів при сприятливих умовах зростання.

# data[].attributes.headline
Андрій Лопатченко                                           Рицина            

# data[].attributes.subject
Андрій Лопатченко                                           Рицина            

# data[].attributes.body
З цієї рослини хоч і отримують касторку, але це аж ніяк не робить його безпечним, оскільки без ретельної обробки рицина може вбити людину своїм сильним отрутою — рицин.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Флористікс Інфо

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Автор: Олена Н. https://floristics.info/ru/index.php?option=com_contact&view=contact&id=21 Опубліковано у Садові рослини Переиздано: Последние правки:

Рицина звичайна (лат. Ricinus communis) - багаторічна лікарська, олійна і садова рослина монотипного роду родини Молочайні - роду, представленого однією рослиною. Але, незважаючи на те, що рослина рицина в роду єдина, вона має популярні в культурі садові форми і сорти. Родом квітка рицина найпевніше з Африки, точніше - з Ефіопії, хоча сьогодні в природі її можна зустріти в субтропічних і тропічних районах усього світу - у Китаї та Ірані, Індії та Африці, Бразилії та Аргентині.

У Північній Африці, в Єгипті, вона культивується не одне тисячоліття - про це свідчить насіння рицини, знайдене в усипальницях єгипетських царів, споруджених у IV-III століттях до нашої ери. "Рицинус" у перекладі з латин означає "кліщ" - звідси і назва "рицина", а суть у тому, що насіння рослини дуже схоже на цих комах. У Росії рослину називають турецькими коноплями, касторкою і рай-деревом, у нас також дрисливим бобом, Христовою пальмою та одеською пальмочкою.

Посадка й догляд за рициною

Посадка: посів насіння в ґрунт - у кінці квітня або в травні, посів насіння на розсаду - у кінці березня або на початку квітня, пересадка сіянців у ґрунт - у кінці травня або на початку червня.

Цвітіння: рослина вирощується як декоративно-листяна.

Освітлення: яскраве сонячне світло.

Ґрунт: вологий, живильний, добре дренований чорнозем.

Полив: кожні п'ять днів, витрачаючи на кожну рослину по 10 л води.

Підживлення: перед цвітінням азотними добривами.

Розмноження: насіннєве.

Шкідники: дротяники, несправжньодротяники, гусінь озимої совки та лугового метелика, піщані смерди, лугові блощиці.

Хвороби: гнилі: сіра, чорна й рожева, а також церкоспороз, бактеріоз, фітофтороз, філостиктоз, борошниста роса.

Детально про вирощування рицини читайте нижче

Рицина звичайна - опис

Рицина звичайна - однорічна декоративно-листяна розлога рослина заввишки від 2 до 10 м із голими прямостоячими розгалуженими стеблами коричневого, червоного або блакитно-зеленого відтінку. Привертає увагу розташоване в черговому порядку на довгих порожнистих ніжках листя рицини - велике, зелене, пальчасто-роздільне, що складається із 5-7 лопатей. Власне, листя рицини - головна чеснота рослини, що привертає до неї увагу квітникарів. А ось непоказні квітки рицинуса звичайного у густих гроноподібних суцвіттях декоративної цінності не становлять. Плоди рицини - кулясто-овальні коробочки з колючками діаметром до 3 см - розташовуються між листям і додають рослині привабливості. У коробочках зріє насіння рицини овальної форми строкатого мозаїчного забарвлення - рожевого, коричневого, блідо-рожевого на тлі основного кольору, який залежно від сорту може бути сірим, червоно-коричневим тощо. Рицина отруйна, оскільки містить піридиновий алкалоїд рицинин. Найчастіше в культурі використовуються низькорослі різновиди рослини з яскраво забарвленим листям - рицина занзібарська, різновид Гібсона або рицина камбоджійська.

Вирощування рицини з насіння

Посів рицини

Розмножується садова рицина виключно генеративно - насінням, яке перед посівом піддають скарифікації. Оскільки з 10 посіяних насінин сходить не більше 6-7, є сенс полегшити тугопрорісному насінню рицини проростання, потерши його перед посівом наждачним папером, а після цього замочивши на ніч в Епіні, Гетероауксині або іншому стимуляторі зростання. Можна сіяти насіння просто в ґрунт наприкінці квітня або в травні, але краще в березні або на початку квітня посіяти насіння рицини на розсаду. Для цього його сіють поштучно на глибину 2-3 см у пластикові літрові відерця, наполовину заповнені садовою землею. Якщо ви скарифікували насіння перед посадкою, сходів можна очікувати вже за 3-4 дні. Якщо липка шкірка, що покриває сім'ядольні листочки, не хоче відділятися, видаліть її за допомогою пінцета, інакше насіння може згнити.

Розсада рицини

Сходи рицини ростуть дуже швидко: спочатку витягується стебло, потім з'являється перший листочок, і в цей час розсаду потрібно поставити у прохолодне світле місце з температурою не нижче 15 ºC. У міру зростання сіянців у відерця підсипають землю, доки вони не заповняться вщерть. Якщо сіянці ростуть занадто стрімко, доведеться перевалювати їх у велику посудину. До моменту висадки у відкритий ґрунт сіянці рицини іноді досягають 1 м заввишки.

Посадка рицини у відкритий ґрунт

Коли саджати рицину

Рицина зовсім невимоглива до умов вирощування, однак якщо ви посадите її на сонячному теплому місці у вологий, поживний пухкий ґрунт, вона вразить вас швидкістю росту і яскравістю листя. Найбільше рицина любить чорнозем. Висаджування рицини у відкритий ґрунт здійснюється тільки після того, як минуть поворотні заморозки, тобто в кінці травня або на початку червня.

Як посадити рицину

Перед тим, як посадити розсаду рицини, її добре поливають, а потім перевалюють в ямки разом із земляною грудкою, присипають садовою землею, яку потім ущільнюють і рясно поливають.

Посадка рицини у ґрунт без вирощування розсади здійснюється на початку травня, причому в кожну неглибоку ямку кладуть по 2-3 насінини. Нагадуємо: насіння рицини дуже отруйне, смертельна доза для дорослого - 20 зерен, а для дитини - всього шість! Не нехтуйте заходами захисту - одягайте перед роботою з рициною гумові рукавички.

Догляд за рициною

Як виростити рицину в саду

Зростає рицина в саду не по днях, а по годинах, але єдиний пункт догляду, дотримання якого зажадає від вас рослина, це своєчасний полив - кожні 5 днів виливайте під кущі по 10 л води. Якщо ви після зволоження ґрунту видалите з ділянки бур'яни, молоді рицини будуть вам за це вдячні, а дорослим рослинам бур'яни не страшні. А вносячи в ґрунт перед формуванням суцвіть азотні добрива, можете вважати, що ви зробили для рицини все, що могли. Як бачите, посадка і догляд за рициною у відкритому ґрунті справа проста та не трудомістка.

Шкідники і хвороби рицини

Загалом рицина дуже стійка до захворювань і шкідників рослина, проте іноді бувають такі неприємності і в неї. З комах докучають рослині дротяники, несправжні дротяники, а також гусінь озимої совки, лучного метелика і піщаний медляк, здатні пошкодити сходи, якщо ви сіяли насіння просто в ґрунт - ось ще один аргумент за те, щоб витратити час на вирощування розсади. У період цвітіння молоді коробочки рицини іноді пошкоджуються луговими блощицями. Боротися з гусінню нескладно: поки її мало, можна видалити її вручну, але якщо ви вже не можете впоратися з її кількістю, обприскайте рослини настоєм гіркого полину: третину відра подрібненої трави залийте до краю водою, настоюйте три дні, потім процідіть і обробіть рицину. А якщо ви посадите на ділянці з рициною пряну зелень ( петрушку, кріп, м'яту, коріандр, цибулю або часник), то це напевно відлякає гусениць, і вони дадуть рицині спокій. Що стосується дротянки та несправжньої дротянки, то простіше вжити превентивних заходів, ніж потім боротися з цими шкідниками: при посадці рицини ямки проливають неміцним розчином марганцівки.

Із хвороб іноді вражають рицину сіра, рожева і чорна гнилі, бактеріоз, церкоспороз, філостиктоз, фітофтороз, борошниста роса і ще деякі грибкові хвороби, від яких рятує один засіб - обробка бордоською сумішшю або подібними препаратами.

Рицина після цвітіння

Як і коли збирати насіння рицини

Якщо ви хочете зібрати насіння зі своїх рослин, то влітку, коли рицина зацвіте, виберіть найкрасивіші високі екземпляри, найбільш схожі на опис сорту у фаховій літературі, і намітьте їх. На початку вересня зріжте з них насіннєві коробочки і розкладіть для просушування у приміщенні з гарною вентиляцією. Сохнути коробочки повинні довго: насіння з них витягують у листопаді або грудні. Сухі коробочки при натисканні просто розсипаються в руках, а з них випадають 2-3 насінини, схожих на квасолини. Не забудьте перед початком роботи надягнути рукавички, щоб не поранитись об отруйні колючки рицини. Зібране насіння зберігайте в недоступному для дітей та тварин місці, і бажано під замком. Насіння рицини не втрачає прорісності як мінімум чотири роки.

Види і сорти рицини

Як уже згадувалося, вид рицини і в природі, і в культурі тільки один - рицина звичайна, але завдяки селекціонерам існує багато садових різновидів цієї рослини:

Рицина занзібарська - швидкозростаючий однорічник заввишки до 2 м із красивими китицями суцвіть і великим листям. В одиночних посадках виглядає як екзотичний представник тропіків, тому найчастіше використовується як рослина-солітер. Колір величезного листя у рослин цього різновиду червоно-фіолетовий.

Рицина камбоджійська, або індійська, заввишки 120 см, має дуже темне листя і майже чорний стовбур. Складає привабливий контраст із рослинами інших різновидів рицини.

Різновид Гібсона вирізняється півтораметровою висотою та металевим блиском листя. У цього різновиду є сорти з яскраво-червоними листками і низькорослі форми.

Рицина борбонська деревоподібна досягає у висоту 3 м, стовбур у неї червоний, щільний, листя велике, зелене і блискуче.

Російські селекціонери вивели дуже популярний декоративний сорт Козачка заввишки до 2 м із блискучими червоно-коричневими стеблами і темно-зеленим із червоними жилками дорослим листям, молоде листя червонувато-фіолетове з білим крапом по краях зубців. Квітки криваво-червоні з більш темними рильцями, коробочки червоні, пурпурного або кармінного відтінку.

Рицина - шкода і користь

Отруйна рослина рицина звичайна приносить людству велику користь, оскільки містить не тільки отруту рицинин, а й цінну ефірну олію. Заради цієї олії вирощування рицини набуло промислового розмаху. До її складу входять ненасичений гліцерид, олеїнова, стеаринова, лінолева кислоти і гліцерин, а також мікро- і макроелементи магній, залізо, кальцій і калій. Рицинову олію виготовляють на основі олії з насіння рицини, застосовують як проносне при лікування закрепів, ентеритів, колітів та інших захворювань кишечника запального характеру. Зовнішньо її застосовують при ударах, ранах, опіках, виразках, бородавках і застудах. Лікують нею також геморой і варикоз. Застосовується рицинова олія при лікуванні гінекологічних захворювань і в якості крапель при очних запаленнях. Випускають рицинову олію в капсулах і маленьких флаконах, вона може зберігатися в холодильнику кілька років у посуді з темного скла зі щільно притертим корком.

Корисні властивості рицини можуть надати неоціненну допомогу в лікуванні ендометріозу, і для цього не потрібно купувати олію, досить подрібнити 10 г листя рослини, залити склянкою окропу і варити 15-20 хвилин при слабкому кипінні, після чого настояти кілька годин, процідити і приймати два тижні по 1 столовій ложці 3 рази на день.

Якщо ви захворіли на застуду або бронхіт, теплу рицинову олію втирають у груди кілька разів на день, після чого тепло загортають хворого. Рани, опіки, бородавки, варикозне розширення і геморой лікують щоденним втиранням олії у хворі місця, а запалені очі закрапують перед сном 1-2 краплями олії протягом 3-5 днів.

У косметології рицинову олію використовують для лікування волосся і шкіри голови, для відбілювання пігментних плям, у боротьбі зі зморшками, нерівностями шкіри, натоптенями та мозолями.

Маска для зміцнення вій: нанесіть рицинову олію щіточкою на верхні і нижні вії, уникаючи її потрапляння в очі, а за півгодини видаліть надлишки серветкою. Для помітного ефекту робіть процедуру щодня протягом місяця.

Маска для проблемної шкіри: на розпарену шкіру обличчя на годину-півтори нанесіть теплу олію, після чого промокніть обличчя серветкою й обполосніть його холодною водою.

Маска при випаданні волосся: змішайте однакову кількість олії, свіжого лимонного соку і спирту, втирайте цю суміш у шкіру голови перед сном, а вранці ретельно змийте теплою водою.

Маска від лупи: рівні частини олії і настоянки нагідків змішайте, втирайте в шкіру голови і змийте за півгодини.

Протипокази: вагітність на всіх термінах, період годування груддю, загострення будь-яких хронічних захворювань, у тому числі і хронічних закрепів, маткові та кишкові кровотечі, кишкова непрохідність механічного характеру, індивідуальна нестерпність. Категорично не рекомендується використовувати для лікування дітей, які не досягли 12 років.

Література

1. Читайте по темі на Вікіпедії

2. Особливості та інші рослини родини Молочайні

3. Перелік усіх видів на The Plant List

4. Додаткова інформація на World Flora Online

Розділи: Садові рослини Багаторічні рослини Садові трав'янисті рослини Садові лікарські рослини Рослини на Р Молочаєві (Молочайні) Садові декоративно-листяні рослини

Після цієї статті зазвичай читають

# data[].attributes.attachment_link.title
Рицина: вирощування в саду, види і сорти

# data[].attributes.attachment_link.description
Рослина рицина - опис вирощування з насіння: посів на розсаду. Посадка й догляд за рициною у відкритому ґрунті: як і коли саджати, як виростити в саду: шкідники і хвороби. Рицина після цвітіння, коли і як зібрати насіння, види і сорти, шкода і користь.

# data[].attributes.headline
Блинник Вікторія Венерина мухоловка

# data[].attributes.subject
Блинник Вікторія Венерина мухоловка

# data[].attributes.body
Венерина мухоловка- невелика трав'яниста рослина з розеткою з 4-7 листків, які ростуть з коротким підземним стеблом.

# data[].attributes.headline
Вене́рина мухоло́вка

# data[].attributes.subject
Вене́рина мухоло́вка

# data[].attributes.body
Венерина мухоловка – рослина, яка ловить для себе комах. Для цього у неї є спеціальні пристосування, наприклад, пастки, які легко і швидко закриваються, варто тільки комасі доторкнутися до поверхні пастки, яка зазвичай має специфічний запах

# data[].attributes.body
Це найбільша квітка в світі цю квітку знайшли в 2017 році в Індонезії воно важить 4-6 кг воно досягає майже 111 см запах цій квітки гниле м'ясо

Володимир Шаповалов

# data[].attributes.headline
Вражаюча рафлезія арнольді

# data[].attributes.subject
Вражаюча рафлезія арнольді

# data[].attributes.body
Ця незвичайна рослина-паразит має найбільші квіти у світі.Діаметр їх іноді може сягати 1-го метра, а вага-4-6 кілограм.І це в той час коли рослина не має ані стебла ані листків із ко.рінням.Зовні квітка схожа на качан капусти.

Єркменко Тимур