# data[].attributes.headline
יום הזיכרון לשואה ולגבורה - לזכור ולא לשכוח

# data[].attributes.subject
יום הזיכרון לשואה ולגבורה - לזכור ולא לשכוח

# data[].attributes.body
גל קריסטין צורק - דרך אתר GAMMA

# data[].attributes.headline
מלחמת העולם השנייה: סיפורה של התנגשות עולמית

# data[].attributes.subject
מלחמת העולם השנייה: סיפורה של התנגשות עולמית

# data[].attributes.body
גל קריסטין צורק - דרך אתר GAMMA

# data[].attributes.headline
ביחד ננצח - ניצולי שואה במסרים מעודדים לבני הנוער

# data[].attributes.subject
ביחד ננצח - ניצולי שואה במסרים מעודדים לבני הנוער

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בימי שגרה, העיסוק החינוכי בנושא השואה ועיסוקה של החברה הישראלית בו, מאתגרים את אנשי החינוך ואת הלומדים ודורשים מהם להתמודד עם אלמנטים טראומטיים של מופעי אלימות ורוע. לעיתים, אנו עומדים לנוכח אירועים שהופכים את האתגר הזה לקשה הרבה יותר.
בבוקר שבת שמחת תורה תשפ"ד, 7 באוקטובר 2023, ניחתה עלינו מהלומה קשה, מכה של אלימות ורוע אנושי קשה מנשוא. משיחות ומפגשים עם ניצולי שואה רבים עולה כי האובדן של בני משפחה וחברים, חורבן קהילתי, המראות, הקולות והסיפורים העלו בהם זיכרונות קשים מהשואה. עם זאת, חלקם הגדול ראה נכון להדגיש גם את העובדה, הלא מובנת מאליה, שלמרות השבר והאובדן הגדול שחוו בחייהם, הם בחרו בתעצומות נפש אדירות לשקם ולבנות חיים. מדבריהם עולים הצורך והחשיבות בעשייה, שהיא מקור חשוב בהתמודדות עם רגשות של חוסר אונים, עצב עמוק, ומתוך כך עם טראומה.
לפניכם סרטונים של שישה ניצולי שואה ובהם מסרים שהיה חשוב להם להעביר לבני נוער בתקופה מורכבת וקשה זו.
לאחר צפייה בסרטונים ניתן לקיים דיון עם התלמידים בעזרת השאלות הבאות :

האם היתה אמירה (אחת או יותר) שהפתיעה אתכם?

מה עוד הייתם מצפים לשמוע מניצולי השואה?

מבין כל המסרים ששמעתם, איזה מסר נגע בכם באופן אישי? מדוע?

מה הייתם אתם רוצים למסור לניצולי השואה היום?

# data[].attributes.attachment_link.title
ביחד ננצח - ניצולי שואה במסרים מעודדים לבני הנוער

# data[].attributes.attachment_link.description
מתוך: בשבילי הזיכרון - תכנית חינוכית בנושא השואהבימי שגרה, העיסוק החינוכי בנושא השואה ועיסוקה של החברה הישראלית בו, מאתגרים את אנשי החינוך ואת הלומדים ודורשים מהם להתמודד עם אלמנטים טראומטיים של מופעי אלימות ורוע. לעיתים, אנו עומדים לנוכח אירועים שהופכים את האתגר הזה לקשה הרבה יותר.

# data[].attributes.headline
"הייתי ילד בקינדר טרנספורט" - סיפורו של ניצול השואה הנרי פונר

# data[].attributes.subject
"הייתי ילד בקינדר טרנספורט" - סיפורו של ניצול השואה הנרי פונר

# data[].attributes.headline
"לכתוב על זה כילד" - סיפורו של הסופר ניצול השואה אורי אורלב

# data[].attributes.subject
"לכתוב על זה כילד" - סיפורו של הסופר ניצול השואה אורי אורלב

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ציר זמן הוא שיטה שנועדה להמחשה חזותית של התרחשות אירועים ומעבר תקופות על פני זמן. כל האירועים המאורגנים על ציר הזמן יהיו קשורים זה לזה, באופן בו הם מספרים סיפור אחד. ציר זמן הוא דרך קלה ובהירה לזכור אירועים משפיעים.
במידה ויש זמן אפשר לתרגל עם התלמידים יצירת ציר זמן אישי - התלמידים יבחרו חמישה אירועים מחייהם ויסדרו אותם על פני ציר זמן.

שאלו את התלמידים - אילו אירועים היסטוריים עלו בסרט?
הסבירו לתלמידים מהו ציר זמן וכיצד משתמשים בו

מהלך הפעילות ועבודה בקבוצות:
המורה יתלה על הלוח את ציר הזמן המודפס שעליו יעבדו במהלך השיעור. על ציר הזמן מופיעות נקודות זמן שקשורות הן לאירועים ההיסטוריים והן לסיפורו הביוגרפי של אורי אורלב. לאחר מכן הוא יחלק את הכיתה לעשר קבוצות (בכל קבוצה עד שלושה תלמידים על מנת שהעבודה והדיון יהיו אפקטיביים).

שלב ראשון - כל קבוצה תקבל:

התלמידים בכל קבוצה ימלאו את דף העבודה וישלבו בין המידע ההיסטורי למידע הביוגרפי של אורלב.

שלב שני - כל קבוצה תקבל:

כל קבוצה תקבל כרטיסייה עם שנה ספציפית וגלריית תמונות המתאימה לאותה שנה. התלמידים בכל קבוצה ימלאו את האירוע שבחרו לשנה זו ויצרפו שתי תמונות לבחירתה. את הכרטיסייה והתמונות כל קבוצה תציג במליאה ותציב על ציר הזמן הכללי, כך שבסופו של דבר יוצג ציר זמן עם אירועים ותמונות בהתאם לשנים.

הקבוצות יתלו את הנקודות על ציר הזמן המרכזי.

שאלות לדיון במליאה:
התבוננו בתוצרי הקבוצות השונות והשוו ביניהם:

האם הם דומים? האם כולם כתבו את אותו המידע? אם כן - מדוע? אם לא - מדוע?

מה לדעתכם האירוע המשמעותי ביותר? האם יש כזה? שימו לב אם התייחסתם לאירוע היסטורי או לחייו של אורי.

האם הייתם מוסיפים אירועים נוספים שלמדתם עליהם מתוך הסרט?

למורה: אנו מציעים כפעילות מסכמת למערך ולתהליך הלמידה, להפוך את ציר הזמן לתערוכה כיתתית או בית ספרית לציון יום הזיכרון לשואה ולגבורה. כפעילות כיתתית, ניתן להדביק את התמונות והטקסטים על בריסטולים צבעוניים, ולסדר את הציר בצורה שהכיתה תבחר. ראו דוגמאות:

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור נלווה לסרט "לכתוב על זה כילד"- סיפורו של הסופר ניצול השואה אורי אורלב

# data[].attributes.attachment_link.description
אורי אורלב נולד בשנת 1931 בוורשה בשם יורק אורלבסקי. עם פרוץ המלחמה, נשלחה משפחתו יחד עם שאר יהודי ורשה בגטו. כדי להתמודד עם מציאות החיים הקשה בגטו, המציאו לעצמם אורי ואחיו סיפורים.

# data[].attributes.headline
"חברות במסתור" ספורה של ניצולת השואה חנה כהן-אהרונוב

# data[].attributes.subject
"חברות במסתור" ספורה של ניצולת השואה חנה כהן-אהרונוב

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הנקה (חנה) דה בוק נולדה בשנת 1939 באמסטרדם שבהולנד. עם התגברות סכנת הגירוש בשנת 1942, הוחלט למצוא להנקה והוריה מקום מסתור בעזרתה של חברת המשפחה, מארי סימונס. עד לתום המלחמה בשנת 1945 ושחרור הולנד, הוסתרה הנקה בבית משפחת פרימוויס. בני הזוג דאגו לכל מחסורה למרות שסבלו בעצמם מקשיי המלחמה והמיעוט במזון. בינה ובין פיט בת ה 6, ילדתם של בני הזוג פרימוויס, נקשרה חברות אמיצה שנמשכה שנים רבות לאחר תום המלחמה. בני הזוג פרימוויס ומארי סימונס הוכרו כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם. לאחר המלחמה נולד בנם, הנס, שנקרא על שמה של הנקה.

הסרט שלפניכם הוא סרט אנימציה המותאם לתלמידי כיתות ג-ד.
מטרות -

התלמידים יכירו את סיפורה של הנקה

התלמידים יכירו מושגים היסטוריים בסיסיים

התלמידים ילמדו על חסידי אומות העולם

התלמידים ידונו במשמעות המשפחה, חשיבותה והעוגן עבור בני המשפחה.

לפני הצפייה

למורה -
הקדמה קצרה לפני הצגת הסרט חשובה עבור תלמידים בגילאים אלו. היא מאפשרת לצפות בו מתוך מקום של רוגע נפשי ובטחון. יש להדגיש בפניהם שהנקה שרדה את השואה. כאשר כבר מראשית הסרט הילדים מתוודעים לעובדה כי מדובר על ילדה שניצלה, הדבר מאפשר יצירת אמפתיה כלפיה.
הסרט מאפשר גם שיח חינוכי ערכי ומוגן אודות השואה עם תלמידים בכיתות ג'-ד'. מתוך סיפורה של הנקה התלמידים לומדים מושגים בסיסיים כגון מלחמת העולם השנייה, חיי היהודים באמסטרדם ומסתור בתקופת השואה וזאת לצד כוחות ודרכי התמודדות באמצעות משפחה תומכת, עזרה הדדית ופועלם של חסידי אומות העולם.
בנוסף, הסרט הינו סרט אנימציה דבר המאפשר לדברים להיות מיוצגים לתלמידים באופן שאיננו טראומטי.

לאחר הצפייה -

במערך זה מוצעות מספר הצעות לדיונים ופעילויות אשר מאפשרות עיבוד של הסרט מכיוונים שונים - קוגניטיבי, רגשי וערכי-חינוכי. בהתאם להיכרותו של המורה עם הכיתה ועם רמתם הרגשית והקוגניטיבית של התלמידים, הוא יוכל לבחור בפעילויות המתאימות.

עיבוד קוגניטיבי

עיבוד קוגניטיבי - הבנת הסיפור

המורה יחלק לתלמידים דף עבודה עם סצנות מהסרט. התלמידים יסדרו את התמונות לפי סדר האירועים, ויכתבו מתחת לכל תמונה משפט הסבר.

לאחר שהתלמידים יסייימן למלא את דף העבודה, המורה ידפיס את הסצנות הממסופרות לפי הסדר עם הכותרות המתאימות ויתלה על הלוח
קובץ להדפסה של דף העבודה קובץ להדפסה של התמונות לתלייה על הלוח
שאלה פתוחה -

עיבוד רגשי

עיבוד רגשי - דגש על נקודות האור והחוזק בסיפור

למורה
עיסוק בנושא מורכב כמו השואה יכול להציף קשיים רגשיים, בעיקר כשעוסקים בנושאים כגון פרידה ממושכת מההורים, מעבר למקום זר, מסתור וחיים בזהות בדויה לאורך זמן. העיבוד הרגשי מאפשר דגש על נקודות האור והחוזק מתוך הסרט, על מנת לאפשר לתלמידים להכיל את הסיפור, ולבנות אצלם תחושה של חוסן. עיבוד שכזה שם דגש על דרכי ההתמודדות בזמני מצוקה ובשימוש בדמיון וביצירה בסרט ובכך לווסת את העומס הרגשי.
ניתן לעבד רגשית את הנושאים העולם בסרט דרך שני נושאים עיקריים העולים ממנו - שייכות משפחתית וחברות בין הנקה ופיט.

אפשר לעשות זאת דרך הפעילויות המצורפות למערך או דרך השאלות הפתוחות המובאות כאן -

1. מה הרגשתם במהלך הצפייה בסרט?

2. מה לדעתכם החוויה העיקרית והחשובה בסיפורה של הנקה?

3. אלו דברים עזרו לה להתמודד עם הקשיים?

4. בחרו דמות מן הסרט ותארו תכונה שמאפיינת אותה. הביאו דוגמא המעידה על התכונה.

5. אילו שאלות הייתם רוצים לשאול את הנקה? או את פיט?

פעילות - שייכות משפחתית

שייכות משפחתית

למורה -
המשפחה היא קבוצת ההשתייכות הבסיסית והמשמעותית, ובה מתבססות חוויות ראשוניות של אמון, שייכות ומסוגלות. השייכות המשפחתית היא נדבך חשוב לבסיס הזהות האישית. דיון עם תלמידים במשמעות המושג משפחה חשוב להבנת סיפורה של הנקה, אשר במשך תקופת ילדותה בעצם השתייכה אל משפחה אחרת ממשפחתה הגרעינית.

שאלות כלליות לדיון בכיתה - המורה יכול לבחור האם לפתוח בדיון פתוח ובאילו שאלות ירצה להשתמש -

דיון בכיתה - משפחה היא ....

המורה יחלק לתלמידים את הכרטיסיות הבאות והם ישלימו את המשפט -
משפחה עבורי היא... כי...
דף עבודה "משפחה עבורי" להדפסה
אפשר להיעזר במאגר מילים שהמורה יכתוב על הלוח:
הגנה/ חום/ אהבה/ ביטחון/ כיף/ מצחיק/ חוזק/ נחמה/ אהבה/ דאגה

ציירו חפץ או סמל המתאר את מה שכתבתם.
לאחר מכן התלמידים שמעוניינים בכך ישתפו במה שכתבו.

מהי משפחה עבורכם? אילו פעילויות משפחה עושה יחד?

על מה אתם חושבים כשאתם שומעים את המילה 'משפחה'?

האם לדעתכם הנקה הייתה חלק ממשפחת פרימוייס? הסבירו מדוע

האם תוכלו לתאר אילו סצנות מהסרט מדגימות זאת?

המורה יקיים דיון בכיתה-

פעילות - חברות אמיצה

חברות אמיצה - הקשר בין הנקה ופיט

למורה -
חברות היא צורך אנושי ומיומנות נרכשת. להיות חבר פירושו לקיים אינטראקציה עם הזולת, להיות מודע לרגשות עצמך ולהיות רגיש לרגשותיו של הזולת. חברות מחייבת פיתוח אינטליגנציה בין-אישית ויכולת אמפתית, וכן רכישת מיומנויות חברתיות מגוונות, כגון שיתוף פעולה ונתינה. בבסיסן של כל המיומנויות החברתיות עומדת היכולת לראות את האחר על מחשבותיו, רגשותיו, תכונותיו וצרכיו השונים משלנו. קשרים חברתיים הינם משמעותיים מאוד ומסייעים לילדים בהתפתחותם הנפשית. באמצעותם הילד חווה הנאה, משחק, קרבה, תמיכה, אכפתיות, התחלקות, התמודדות עם תסכול, שותפות והשתייכות כבר מגילאים צעירים. באמצעותם הוא גם לומד מגוון של התנהגויות - במה הוא חזק, במה הוא חלש, וכן עזרה הדדית בגובה העיניים, אשר שונה מעזרה של מבוגר.
כל הדברים האלו באים לידי ביטוי בקשר העמוק שנוצר בין הנקה לפיט, קשר שהשפיע עליהן עמוקות בילדותן ואף הלך והתפתח והעמיק לאורך כל שנות חייהן. קשר זה הפך להיות לעוגן חשוב בחייה של הנקה, מה שסייע לה לעבור את התקופה הקשה של המלחמה והפרידה מההורים בצורה מטיבית.

המורה יחלק את הכיתה לזוגות או שלשות ויחלק לכל קבוצה כרטיסיות עם סצנות מתוך הסרט. כל קבוצה תבחר בכרטיסיה (אחת או יותר) המתארת את הקשר המיוחד שנרקם בין הנקה ופיט.
כל קבוצה תכתוב מדוע בחרה דווקא בסצנה בו, תיתן כותרת לתמונה ותסביר כיצד הוא מתאר את הקשר ואת הכותרת. הקבוצות ישתפו לאחר מכן את בחירותיהם אל מול הכיתה.

סצנות עם פיט (צילומי מסך מהסרט)-להדפסה

שאלות לדיון לאחר הפעילות -

1. החברות בין פיט להנקה הייתה עוגן עבור הנקה בתקופה הקשה. אילו עוד עוגנים לדעתכם עזרו להנקה להתמודד עם הקושי?

2. למורה - במהלך תקופת המסתור בבית משפחת פרימוויס הנקה נעזרת בזיכרונות מעברה כדי להתחזק בזמן שהיא רחוקה מהוריה. בנוסף, אין ספק שיחסה החם והאוהב של הוריה של פיט, בעיקר של סופי, גורמים לה לבטחון ותחושת שייכות. היא יודעת לכל אורך אותן שניםשיש מי ששומר עליה ודואג לה. בנוסף, הקשר עם דודה מארי לאורך תקופת המסתור, שמביאה לה דרישות שלום מהוריה, נוסכת בה תקווה.

3. בסרט אפשר לראות את הנקה ופיט מתכתבות ושומרות על קשר שנים לאחר המלחמה. על מה זה מעיד לדעתכם? איך ניתן לכנות את הקשר ביניהן?

עיבוד ערכי-חינוכי

מדליון חסידי אומות העולם

עיבוד ערכי-חינוכי - פועלם של חסידי אומות העולם

הכרחי שהלימוד אודות הנושא יהיה משולב עם התפתחות עולם הערכים של הילד בכלל ועם החינוך הערכי בבית הספר בפרט. על כן, חשוב כי חלק מרכזי מהדיון שיתקיים בכיתה לאחר הסרט יוקדש למושגים הערכיים שהסרטון מעלה - נתינה, עזרה לזולת, אכפתיות בתוך עולם של כאוס.

המורה יציג לתלמידים את המושג חסידי אומות עולם:

חסידי אומות העולם הינם אנשים לא יהודיים שפעלו להצלת יהודים בתקופת השואה, תוך כדי סיכון חייהם, ללא שום קבלת תמורה כספית או רווח אחר. אנשים אלו זכו לתואר, בשם מדינת ישראל והעם היהודי, המוענק על ידי וועדה מיוחדת.

שאלות פתוחות-

1. בסיפור הזה, מי הוכרו כחסידי אומות עולם?

2. תוכלו לתאר מקרה אחד או יותר מהסרט בזכותו הגיע להם לזכות בתואר זה?

3. מה היתה הסכנה עבור כל אחד מהם?

4. כאשר אדם מוכר כחסיד אומות העולם, הוא מקבל תעודה ומדליה וכן נערך לכבודו טקס ביד ושם, שם הוא נוטע עץ בשדרה מיוחדת הנקראת - שדרת חסידי אומות העולם. ליד כל עץ מוצב שלט ובו שמם של המצילים להם חולקים כבוד והמדינות מהן הגיעו.

5. מדוע לדעתכם דווקא העץ מתאים להנצחת חסידי אומות העולם?

6. התבוננו במדליה אותה מקבלים חסידי אומות העולם מיד ושם.

- מה כתוב עליה? מה מצויר עליה? הסבירו את המשפט

- האם יש משפטים אחרים שלדעתכם אפשר היה להוסיף?

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שעור על הסרט: "חברות במסתור" ספורה של ניצולת השואה חנה כהן-אהרונוב

# data[].attributes.attachment_link.description
הנקה (חנה) דה בוק נולדה בשנת 1939 באמסטרדם שבהולנד. עם התגברות סכנת הגירוש בשנת 1942, הוחלט למצוא להנקה והוריה מקום מסתור בעזרתה של חברת המשפחה, מארי סימונס. עד לתום המלחמה בשנת 1945 ושחרור הולנד, הוסתרה הנקה בבית משפחת פרימוויס. בני הזוג דאגו לכל מחסורה למרות שסבלו בעצמם מקשיי המלחמה והמיעוט במזון.

# data[].attributes.attachment_caption
צ'יקה הכלבה בגטו - בת-שבע דגן

# data[].attributes.headline
צ'יקה הכלבה בגטו

# data[].attributes.subject
צ'יקה הכלבה בגטו

# data[].attributes.attachment_link.title
צ'יקה הכלבה בגטו

# data[].attributes.headline
”בזכות אנשים טובים” - סיפורה של שורדת השואה יונה עמית

# data[].attributes.subject
”בזכות אנשים טובים” - סיפורה של שורדת השואה יונה עמית

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור על הסרט: ”בזכות אנשים טובים” - סיפורה של שורדת השואה יונה עמית

# data[].attributes.attachment_link.description
יונה עמית נולדה בשנת 1938 בפיומה שבאיטליה. עם הכיבוש הגרמני של האיזור, משפחתה של יונה עזבה את פיומה והסתתרה במקומות שונים. בסופו של דבר הוברחו בני המשפחה אל שוויץ, שם שהו עד סוף המלחמה.סיפורה של יונה משולב בקטעי אנימציה ומותאם לגילאי 6 – 8 (כיתות א'-ב').

# data[].attributes.headline
פרקי עדות: משפחה בין שבר לעוגן | המשפחה בתקופת השואה

# data[].attributes.subject
פרקי עדות: משפחה בין שבר לעוגן | המשפחה בתקופת השואה

# data[].attributes.headline
הבובה שלי - מזכרונותיה של יעל רוזנר

# data[].attributes.subject
הבובה שלי - מזכרונותיה של יעל רוזנר

# data[].attributes.attachment_link.title
הבובה שלי - מזכרונותיה של יעל רוזנר

# data[].attributes.headline
צ'יקה הכלבה בגטו - הסרט

# data[].attributes.subject
צ'יקה הכלבה בגטו - הסרט

# data[].attributes.attachment_link.title
צ'יקה הכלבה בגטו - הסרט

# data[].attributes.headline
פעילות בנושא ילדים בשואה בעקבות סיפורי חפצים

# data[].attributes.subject
פעילות בנושא ילדים בשואה בעקבות סיפורי חפצים

# data[].attributes.attachment_link.title
ילדים בשואה בעקבות סיפורי חפצים

# data[].attributes.attachment_link.description
תלמידים יקרים,לפניכם חפצים אישיים של ילדים שחיו בתקופת השואה. סיפורם המיוחד של הילדים, מתואר על רקע ההתרחשויות בזמן השואה. בסיום המלחמה, הביאו הילדים את החפץ האישי שלהם למוזיאון ‘יד ושם’, כדי לשמר אותו.

# data[].attributes.headline
תומי - ספור על אלבום ציורים שצייר אב לבנו בגטו טרזין

# data[].attributes.subject
תומי - ספור על אלבום ציורים שצייר אב לבנו בגטו טרזין

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
למורה

לפנייך/לפניך ערכה המאפשרת עיסוק חינוכי בנושא השואה בגילים הצעירים בהתאמה לצרכים הרגשיים של הילדים ויכולותיהם הקוגניטיביות, כפי שהם מנוסחים גם בעקרונות החינוכיים המנחים. הערכה מתבססת על ציורים שצייר אב (הצייר ברדז'יך פריטה) לבנו בזמן ששניהם היו כלואים בגטו טרזין. היא מלווה במכתב שכתב הבן שניצל - תומי - לילדים שיתבוננו בציורים אלו ובהצעה לפעילות, לשירים ולעזרים נוספים להרחבת הדיון. הערכה מאפשרת שיח מוגן ובונה בנושא השואה עם הילדים הצעירים וכוללת מספר "עוגנים נפשיים" המציעים לילדים ולמחנך כלי התמודדות שונים: הילד שסיפורה של הערכה נסב סביבו ניצל מן השואה. הצלה זו התאפשרה בזכות טוב לבם של אנשים שונים, ובעיקר חברו של אביו, לאו הס. הערכה מתבססת על התמונות שצייר אביו של תומי לתומי ומהן משתקפים אהבה, תמיכה, פתיחות, כנות וכוחות נפשיים. כל אלו יהוו בעצם את מרכז הדיון. למחנך/ת המעביר/ה את סיפורם של תומי ומשפחתו בעזרת הציורים תפקיד חשוב בהענקת תחושת הביטחון והמוגנות של התלמידים אל מול הנושא המורכב.

למורה - על האלבום והציורים

את האלבום צייר ברדז'יך פריטה, יליד שנת 1909, שהיה צייר וגרפיקאי מוכר ומוערך בפראג. ברדז'יך נישא להנזי וב-22 בינואר 1941 נולד בנם, תומאס (תומי). כשמלאו לתומי ארבעה חודשים שלחו הנאצים את המשפחה לטרזין. בטרזין נמנה ברדז'יך פריטה עם קבוצה של אמנים שהועסקו על ידי הנאצים בציור ציורים עבור התעמולה הנאצית, בזיוף יצירות של ציירים מפורסמים ובציור ציורי נוף ודיוקנאות משפחתיים עבור בכירי הנאצים בגטו. אחרי שעות העבודה, בסתר, נהגו הציירים הללו לתעד את המציאות הקשה בגטו: הצפיפות, החולי, הרעב והזקנים הנוברים באשפה.

(לקראת יום הולדתו השלישי של תומי צייר לו אביו את האלבום שלפנינו. אך ברדז'יך לא הספיק לתת את האלבום לבנו. הוא נרצח באושוויץ (לאחר שנתפס במסגרת פעילותו ב"מחתרת האמנים".

הנזי, אמו של תומי, נפטרה בגטו ממחלת הטיפוס, זמן קצר לאחר מכן. חבריהם של בדז'יך והנזי פריטה, לאו האס ואשתו, אימצו את תומי הקטן, עד השחרור ולאחריו. לרגל יום הולדתו ה-18 נתן לו האס את הציורים כרוכים כספר. ציורים אלו, וסיפורו של תומי הילד, יעמדו במרכז המערך שלפנינו.

בהתבוננות בציורי האלבום נראה כי לפנינו יצירה שבעזרתה מבקש האב, לצד תיאור מציאות החיים בגטו, להכין את בנו לחיים האמִתיים שמחוץ לחומות הגטו על ידי ציור העולם בקווים אופטימיים. הוא מלמד אותו מושגי יסוד של חיי יומיום שילדים בני גילו מכירים דרך סביבת החיים הרגילה שבה הם חיים ובמסגרות החינוכיות שבהן הם שוהים. כך, למשל, ניתן למצוא בספר מושגי יסוד הקשורים לילד ולגופו, למשפחה, לסוגי מאכל, לסדר יום ועוד. יחד עם כל אלה, הציורים יכולים לעורר דיון סביב מושגים כגון תקווה, התמודדות, קבלת האחר, הבעה עצמית, נתינה ועוד.

בהתאם לעקרונות בעיסוק החינוכי בנושא השואה בגילאים צעירים אלו חשוב מאוד שהלימוד יתפרש על פני כמה שיעורים באופן הדרגתי ומובנה, ויועבר על ידי דמות קבועה המוכרת לתלמידים והמהווה עבורם, כאמור, עוגן של ביטחון.

התלמידים יתוודעו בעזרת סיפורו של תומי למציאות החיים שבה חיו תומי ומשפחתו, כמשפחות יהודיות רבות אחרות, תחת השלטון הגרמני. ניתן להתייחס לנושאים הבאים: גירוש היהודים מבתיהם ומסביבתם המוכרת אל הגטו, היכרות ראשונית עם המושג "גטו" הן מתוך התמונות והן מתוך המכתב שכתב תומי לאחר שנים לילדים שיתבוננו באלבומו. מושגים אלה יילמדו בצורה בסיסית ביותר מתוך ההקשר של סיפורו של תומי.

על מנת להעניק לתלמידים ביטחון עליהם לדעת שתומי ניצל והוא כיום בעל משפחה ואב לילדים. מעבר לכך, הדגש של השיעור יהיה על הדברים שהעניק האב לבנו: ראשית, הוא מכין את בנו לחיים האמִתיים שמחוץ לחומות הגטו על ידי ציור העולם בקווים אופטימיים, ואף מלמד אותו מעט על עולם הערכים שבו האמין. נוסף על כך, מכיוון שתומי חי מאז ומתמיד בתוך מציאות מעוותת של גטו, ניסה אביו ללמדו מושגי יסוד של חיי יומיום שילדים בני גילו מכירים דרך סביבת החיים הרגילה שבה הם חיים ובמסגרות החינוכיות שבהן הם שוהים. כך, למשל, ניתן למצוא בספר מושגי יסוד הקשורים לילד ולגופו, למשפחה, לסוגי מאכל, לסדר יום ועוד. יחד עם כל אלה, הציורים יכולים לעורר דיון סביב מושגים כגון תקווה, התמודדות, קבלת האחר, הבעה עצמית, נתינה ועוד.

# data[].attributes.attachment_link.title
תומי - ספור על אלבום ציורים שצייר אב לבנו בגטו טרזין. | לכיתות א'- ב'

# data[].attributes.attachment_link.description
ספור על אלבום ציורים שצייר אב לבנו בגטו טרזין.[גרסה זו של המערך קיימת גם עבור גילאי הגן, לחצו כאן למעבר]

# data[].attributes.headline
"חפץ ישן ומרופט... מקומו יישאר לעד" 

# data[].attributes.subject
"חפץ ישן ומרופט... מקומו יישאר לעד" 

# data[].attributes.attachment_link.title
חפץ ישן ומרופט - מקומו יישאר לעד

# data[].attributes.headline
סיפורו של פרופ' אהרן ברק

# data[].attributes.subject
סיפורו של פרופ' אהרן ברק

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפורו של פרופ' אהרן ברק

# data[].attributes.headline
קליטתם של ילדים ניצולי שואה בישראל – דילמות וקשיים

# data[].attributes.subject
קליטתם של ילדים ניצולי שואה בישראל – דילמות וקשיים

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מערך שיעור ליום השואה
מיועד לתלמידי כיתות ה'-ו'
משך הפעילות: שעה וחצי

שיעור זה מנסה לגעת בנקודת המפגש בין השואה להקמתה של מדינת ישראל בהיבט האישי. בשיעור ננסה לבחון את התהליך שעברו ילדים ניצולי שואה מסיום המלחמה ועד שלבי הקליטה הראשוניים בארץ. בסוף המלחמה נשארו בגרמניה ופולין כ-250 אלף יהודים ששרדו מהשואה. יהודים אלו עמדו לפני השבר והריק הגדול שהותירה השואה, והיה עליהם לשקם את חייהם. רבים מהם הסתייעו בארגונים יהודיים וציוניים והגיעו למוסדות שונים כגון מחנות עקורים, שם החלו לנסות לשקם את חייהם. בקרב ניצולים אלו היה שיעור גדול של ילדים. רוב הילדים הניצולים הסתתרו בתקופת המלחמה בזהות שאולה או חזרו מהאזורים המזרחיים של ברית המועצות, לשם נמלטו עם משפחותיהם בראשית המלחמה. ילדים אלו עמדו מול מציאות חדשה, לא מוכרת. לחלק מהילדים היו בני משפחה או מבוגרים אחרים ששמרו עליהם, אך רבים מהם מצאו עצמם בודדים בסוף המלחמה.

נעקוב אחר סיפוריהם של חמישה ילדים ניצולים. נלמד על הקשיים שהיה עליהם להתמודד אתם בסוף המלחמה, על ההתלבטות בשאלה היכן ימשיכו וישקמו את חייהם, ועל ההחלטה לעלות לארץ ותהליך הקליטה הראשוני בה.

פתיחה במליאה

פתיחה במליאה

בשלהי שנת 1944 וראשית שנת 1945, כשהסתיימה מלחמת העולם השנייה באירופה, הגיעה אל סופה גם השואה. הניצולים שוחררו מן המחנות והחלו לצאת ממקומות המסתור.

הצג לפני התלמידים את הציור:

חלקו את הכיתה לחמש קבוצות. כל אחת מהן תתמקד בעדותו של ניצול אחר. כל עדות מחולקת לכרטיסיות על פי נושאים. בכל אחד משלבי השיעור יתמקדו התלמידים בנושא (כרטיסייה) אחר. בסיום העבודה על כל אחת מן הכרטיסיות יהיה דיון כיתתי.
שימו לב: יש טקסטים בשתי רמות קושי, כפי שמסומן בכרטיסיות, וכדאי להתאים את הכרטיסיות לרמת התלמידים.

סוף המלחמה והשחרור

סוף המלחמה והשחרור

קריאה ועבודה בקבוצות - כרטיסייה 1
כל קבוצה תקבל את הכרטיסייה הראשונה בסיפור הניצול שהיא תקרא ותמלא את המשימות האלה:

ערכו רשימה של כל הרגשות המובעים בסיפור.

ערכו רשימה של הקשיים שהילד מתאר.

בחרו משפט המתאר את השינוי שחולל רגע השחרור.

דיון במליאה:

מה היו תחושות הילדים עם השחרור?

עם איזה קושי נאלצו הילדים להתמודד?

איזה שינוי חולל השחרור בחייהם של הילדים?

נסו לשער לאן מועדות פניהם של הילדים?

רבים מן הניצולים העדיפו לעזוב את אירופה משום שהייתה קשורה בזיכרונם לאימי השואה. חלק מהם בחרו לעלות לארץ. בשיעור זה בחרנו להתמקד בילדים שעלו לישראל.

ההחלטה לעלות לארץ ישראל והמסע אליה

ההחלטה לעלות לארץ ישראל והמסע אליה

קריאה ועבודה בקבוצות: כרטיסייה 2

לאחר קריאת הטקסטים התלמידים מתבקשים למלא את המשימות האלה:

דיון במליאה:

התקופה הראשונה בארץ

התקופה הראשונה בארץ

קריאה ועבודה בקבוצות: כרטיסייה 3

בכרטיסייה כתובות כמה שאלות, והתלמידים מתבקשים לענות עליהן לפני הקריאה ובמהלכה:
דיון

מה לדעתכם הקשיים הכרוכים במעבר לארץ חדשה?

מה הקושי העיקרי של הילדים בתקופה הראשונה בארץ?

האם הקושי של ילדים אלו שונה מהקשיים שחווים אנשים המהגרים לארץ חדשה?

לו יכולתם לעזור לילדים בקליטתם בארץ, מה הייתם עושים למענם? הסבירו את בחירתכם.

דיון ופעילות סיכום - מסר לילדי מדינת ישראל

דיון ופעילות סיכום - מסר לילדי מדינת ישראל

הרב ישראל מאיר לאו אמר על סוף המלחמה: "לאחר שש שנים של נעילת שערים, נפתח לפתע שער, והתחילו חיים חדשים. עולם אחר לחלוטין החל. היתה זו תחושה עמוקה של בראשית".
דונו עם התלמידים בשאלות האלה:

מדוע לדעתכם בחר הרב לאו לתאר את החיים החדשים במילה "בראשית"?

האם לדעתכם מילה זו מתארת במדויק את מצבם של הניצולים לאחר השואה? מדוע?

מה הייתם רוצים לאחל ולומר לניצול שאת סיפורו קראתם או לכל ניצול אחר שאתם מכירים?

ביבליוגרפיה וחומרים נוספים

ביבליוגרפיה וחומרים נוספים

כל הקטעים המובאים בשיעור זה לקוחים מתוך הספרים הבאים:

אורלב אורי, חיילי עופרת, ספריית פועלים, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר 1967.

אורלב אורי, משחק החול, כתר 2005.

מורגנשטרן נעמי, בת כזאת רצינו, יד ושם תשס"ז.

מורגנשטרן נעמי, רציתי לעוף כמו פרפר, יד ושם תש"ס.

שפירא יוסף, מעבר לחומות, הוצאת המחבר 2005.

לאו ישראל מאיר, אל תשלח ידך אל הנער, ידיעות אחרונות וספרי חמד 2005.

פעילות חינוכית טקס תערוכה מקוונת מן המחקר

Previous Next

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור בנושא קליטתם של ילדים ניצולי שואה בישראל - דילמות וקשיים

# data[].attributes.attachment_link.description
מערך שיעור ליום השואהמיועד לתלמידי כיתות ה'-ו'משך הפעילות: שעה וחצישיעור זה מנסה לגעת בנקודת המפגש בין השואה להקמתה של מדינת ישראל בהיבט האישי. בשיעור ננסה לבחון את התהליך שעברו ילדים ניצולי שואה מסיום המלחמה ועד שלבי הקליטה הראשוניים בארץ. בסוף המלחמה נשארו בגרמניה ופולין כ-250 אלף יהודים ששרדו מהשואה

# data[].attributes.attachment_caption
המגירה השלישית של סבא - טל רופלמן-ג'ודי

# data[].attributes.headline
המגירה השלישית של סבא

# data[].attributes.subject
המגירה השלישית של סבא

# data[].attributes.attachment_link.title
המגירה השלישית של סבא

# data[].attributes.headline
פעילות - "חפץ ישן ומרופט... ומקומו יישאר לעד"

# data[].attributes.subject
פעילות - "חפץ ישן ומרופט... ומקומו יישאר לעד"

# data[].attributes.attachment_link.title
חפצים חינוך מיוחד 2.4.

# data[].attributes.headline
סיפורו של פרופ' אהרן ברק

# data[].attributes.subject
סיפורו של פרופ' אהרן ברק

# data[].attributes.headline
הקינדרטרנספורט - מרחב למידה אינטראקטיבי

# data[].attributes.subject
הקינדרטרנספורט - מרחב למידה אינטראקטיבי

# data[].attributes.attachment_caption
חיבוק של אהבה - ד"ר גילה מצליח ליברמן

# data[].attributes.headline
חיבוק של אהבה

# data[].attributes.subject
חיבוק של אהבה

# data[].attributes.attachment_link.title
חיבוק של אהבה

# data[].attributes.headline
בת כזאת רצינו – סיפורה של מרטה גורן

# data[].attributes.subject
בת כזאת רצינו – סיפורה של מרטה גורן

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
למורה

לפניך הצעות למהלכים חינוכיים בעקבות הספר: "בת כזאת רצינו - סיפורה של מרטה גורן".

הספר מכיל נושאים משמעותיים רבים, אך גם מורכבים ולא פשוטים לתלמידים צעירים (כיתות ה-ו). משום כך, חשוב לקיים קריאה מונחית ודיון עם התלמידים שיאפשרו עיבוד רגשי לצד התבוננות מורכבת ומעמיקה בסוגיות השונות. דיון כזה אשר ינוהל על ידי דמות חינוכית משמעותית לתלמידים יהווה מעין "עוגן נפשי" בהתמודדות עם תוכני הספר.

הספר, אם כן, מזמן דיון בעקבות נושאים המהווים את מרכזו של הדיון החינוכי על אודות השואה, ומעבר לכך. הוא מביא בפני התלמידים היכרות עם נושאי יסוד כגון העולם היהודי שבטרם שואה, הגטו, אבדן, מאמצי הצלה, חסידי אומות העולם, המאמצים בתהליך החזרה לחיים והשיקום. כל אלה משולבים עם נושאים ערכיים: זהות יהודית, יחס לאחר, התמודדות בעת משבר, משפחה, חינוך, חברות, עזרה הדדית ועוד.

העובדה שכל המושגים הללו מובאים בתוך סיפור, מאפשרת להוביל את הדיון בעקבות הערכים שבהם משתלבים המושגים הרלוונטיים בנושא השואה.

בהתאם ליכולתם הקוגניטיבית והרגשית של תלמידים בכיתות ה-ו משולבים בספר מושגים שונים. בדרך זו יוכל התלמיד לקדם את ההבנה של מושגים שהוא כבר פגש בעבר, ומאידך גיסא לרכוש חדשים אשר בשנים הבאות הוא יעמיק את הבנתם. כל זאת בהתאם לתפיסה הספירלית המניחה, בהתאם לתאוריות ההתפתחותיות, כי ההבנה של משמעות המושגים הנה מתפתחת, ותלמיד יכול לפגוש מושג מסוים בשלבים שונים ולהעמיק את הבנתו ומשמעותו. ניתן לעיין בטבלה שלהלן המדגימה את ההתפתחות של הנושאים והמושגים בנושא השואה. (קישור)

את ההצעות לדיון בנינו בשני מסלולים, והמורה יכול לבחור את המסלול המתאים לתלמידיו מבחינת יכולותיהם והנושאים הרלוונטיים להם. שני המסלולים עוסקים בחייה של מרטה בטרם שואה, בתקופת הגטו, בבריחה מהגטו ובמסתור הראשון.

המסלול "חסידי אומות העולם - הצלה על ידי לא יהודים", מתמקד במאמצי ההצלה של המשפחה המצילה במגוון התחומים אשר היה צריך לתת עליהם את הדעת על מנת להציל ילדה אחת, בנתינה ללא סייג אשר קיבלה ביטוי ברמות שונות: נפשית, פיזית, לימודית, חברתית ועוד. ההתמקדות במסלול זה תאפשר להעמיק את ההבנה בסוגיה של הנתינה לצד הבנת מורכבות ההצלה והסכנות שנלוו אליה.

המסלול "זהות במסתור" יתעמק בשאלה של המאמצים והמחירים של הניסיון להינצל בתקופת השואה. לילדים היהודיים לא היה כמעט פתח להצלה חוץ ממסתור אשר פעמים רבות לווה באימוץ זהות לא יהודית. מצב זה העמיד אותם בפני הדילמות הקשות ביותר של זהות, פעמים רבות ללא רשת של תמיכה עקבית, אלא מה שנשאו עמם בנפשם מהשנים הקודמות בטרם שואה. הבעיה היא שכל זהותם החדשה התבססה על מחיקת אותו עולם. אילו כוחות יכולים הילדים לגייס בהתמודדות זו? שאלות אלו תעמודנה במרכז הדיון במסלול זה.

הקדמה: (מסלול זהות ומסלול חסידי אומות העולם)

חלק א: (מסלול זהות ומסלול חסידי אומות העולם) מתיאור החיים שבטרם שואה ועד לבריחה לוורשה (עמ' ...)

חלק ב: התמקדות במסלולים

חלק ג: משחרור עד שיקום

הקדמה

במקוֹם לְהַתְחִיל בְּמָה שֶׁהָיָה... - (ראה בספר - עמ' 5)

הפרק במקוֹם לְהַתְחִיל בְּמָה שֶׁהָיָה..., הפותח את ספרה של מרטה בת כזאת רצינו, מציג את סיפור חייה כיום, עשרות שנים מתום המלחמה, ומתאר אותה כאישה נשואה, כאם לילדים, כסבתא לנכדים וכאדם רב-פעלים. בחירה מודעת זו לפתוח את הספר בהווה ולא בעבר נובעת מתוך גישה חינוכית הרואה בהצגת המסר של בנייה ושיקום לאחר השואה חשיבות רבה. מסר שיש בו כדי להאיר מושגים חינוכיים חשובים, כגון תקווה, המשכיות והבלטת חייהם המלאים ובעלי המשמעות של הניצולים, עשרות שנים מתום המלחמה. פתיחה מסוג זה משמשת אף כעוגן של ביטחון עבור התלמידים, כאשר הם מגלים את עובדת הישרדותה של מרטה כבר בתחילת הספר.

הצעה לפעילות - למורה
לפני הדיון על הדרך שבה מרטה מציגה את עצמה, אפשר לבקש מהתלמידים לרשום בדף שלושה דברים שהם רוצים שחבריהם יֵדעו עליהם. לאחר מכן אפשר לדבר עם התלמידים על הדברים שבחרו לכתוב: כיצד בחרו בהם? האם הם בחרו דברים שהם גאים בהם? דברים שיקרבו את החברים אליהם? שהם חשובים להם או לחבריהם? וכדומה. דיון כזה יוכל להבהיר את החשיבות של הדרך שבה מרטה מציגה את עצמה.

מרטה מתארת בגאווה את הישגיה הרבים במהלך חייה עד כה: בניית משפחתה הענפה, קשריה ההדוקים עם נכדיה והישגיה המקצועיים אשר בולטים אף יותר לאור העובדה שהיא מעולם לא סיימה את לימודיה בבית הספר היסודי, כפי שנקרא בהמשך.

מסר נוסף המופיע אף הוא בפתיחת הספר מציג את כוחות האהבה הטמונים בה. יכולתה של מרטה להמשיך לאהוב על אף כל מה שעברה בתקופת השואה תואמת את יכולתה לשוב אל ספסל הלימודים: אני אוהבת מאוד את קרוביי ואת ידידיי, ואני חושבת שאני סבתא טובה. אני נהנית לארח, לשחק ולטייל עם עמוס והילדים ברחבי הארץ.1

"היה הייתה קהילה יהודית" - החיים לפני המלחמה
הפרקים בעמ' פותחים את סיפור חייה של מרטה לפני השואה בקרב משפחתה וקהילתה. כך, תוך לימוד על היהודי לפני שהיה לאדם נרדף, יוכלו התלמידים להכיר את הפן האנושי של הקרבנות ושל הניצולים, לצד התוודעות לעולם התרבותי העשיר שאבד. הפרקים מספרים על חיי היהודים לפני השואה: מגוון הזהויות ודרכי החיים, עולם הילדות שאבד ומקורות כוח בחייה של מרטה.
שאלות לדיון:

מיהן הדמויות החשובות בחייה של מרטה? מה קיבלה מכל אחת מהן (ביטחון, זהות, ידע, חום, עניין, חברה, שגרה וכו')?

במה חייה של מרטה דומים לחייכם? במה הם שונים?

האם אתם מכירים מבוגרים (סבים, סבתות, הורים וכו') שדברים שמרטה מספרת עליהם היו קיימים גם בילדות שלהם?

יהודי צ'ורטקוב דיברו בשפות שונות, כגון יידיש, פולנית ועברית. על מה מעיד השימוש בכל אחת משפות אלו?

אילו קבוצות יהודיות מתוארות בפרק, במה האמינה כל קבוצה? האם מרטה הייתה קשורה לקבוצות אלו?

בעיר פעלו מגוון רחב של תנועות רעיוניות שונות, בהן אף התנועה הציונית, כפי שכותבת על כך מרטה בספרה: חלק מהיהודים היו ציונים וחיכו לאישור לעלות לארץ ישראל [...] אבא היה ציוני וממקימי הגימנסיה.2 אף מרטה חלמה להמשיך את דרכו של אביה וללמוד בבוא העת בגימנסיה.

כמו כן מתוארת לכידות משפחתית וקהילתית שבמרכזה ניצב בית הכנסת:

בכל שבת בבוקר הלכנו לבית הכנסת הגדול, וכשאבא התפלל אני שיחקתי בחוץ עם חברתי דושה. ותמיד עם סיום התפילה, כשיצאו אבא והמתפללים אל הרחבה שלפני בית הכנסת ואני רצתי לאבא, היו 'הדודות' ניגשות אליי ומדביקות ללחיי את נשיקותיהן הרטובות.4

הצעה לפעילות
לפניכם תצלומים מצ'ורטקוב בשנים שבהן גדלה מרטה. בחרו תצלום וצרו בעזרתו יצירה שתשקף את הדברים שקראת על צ'ורטקוב, על הקהילה היהודית בה ועל מרטה ועל משפחתה.

חלק א: "ואז השתנו החיים..." - דרכי ההתבגרות וההתמודדות של הילדים בעולם של כאוס (תוהו ובוהו)

משפחתה של מרטה חיה במזרח פולין, באזור שעם ראשית מלחמת העולם השנייה נכבש על ידי השלטון הסובייטי, ושנתיים לאחר מכן על ידי הנאצים.

באמצעות הטקסט שבפרק ואז השתנו החיים התלמידים לומדים על חיי היומיום תחת השלטון הסובייטי ועל הפגיעה באוטונומיה הפנים-יהודית, שבאה לידי ביטוי, בין היתר, בסגירת בתי כנסת ובאיסור התפילה בציבור. בעקבות הכיבוש הסובייטי נאלצה משפחתה של מרטה לעבור מדירתה רחבת הידיים והנוחה לבית קטן בן שני חדרים. הוריה ניסו להמשיך בשגרת החיים של המשפחה, ככל שניתן היה בתוך התוהו ובוהו שנוצר בעולמם. כך, באביב של שנת 1941 חגגו לה הוריה של מרטה את יום הולדתה השישי בחיק בני משפחה וחברים.

ביוני 1941 נכבשה העיר צ'ורטקוב על ידי גרמניה הנאצית, וחיי היהודים בה השתנו ללא הכר - יהודים נעצרו ברחוב והוכו, נשדדו ולעתים אף נרצחו. הפחד הפך לבן הלוויה של יהודי העיר.
שאלות לדיון:

מרטה מספרת שהתפלאה כשהתבשרה שתהיה לה מסיבת יום הולדת. מדוע? עם אילו קשיים נאלצה להתמודד? אילו שינויים חלו בחייה עם תחילת המלחמה?

"חגיגת יום ההולדת היא הזיכרון הנעים האחרון שלי" - מה מסמלת חגיגת יום ההולדת בעבור מרטה?

כיצד ניסו הדמויות החשובות בחייה של מרטה לשמור עליה?

בהמשך התלמידים נחשפים לפחד ולקשיים שליוו את חיי היהודים עם הכיבוש הנאצי והגטו, אך הדבר נעשה באמצעות התמקדות בנקודת המבט האישית של משפחתה של מרטה כמקרה מבחן לכלל היהודים בעיר:

לאחר שהלימודים בבית הספר נפסקים בצו, נשלחת מרטה לבית הסב והסבתא למשך היום, ורק בערב, עם שובה של האם מהעבודה, היא שבה לביתה.

דמויות אלו משמשות עוגן של ביטחון ויציבות בתוך התוהו ובוהו המקיף את הילדים.

מרטה מתארת חיי יומיום אפורים, משעממים, חד-גוניים, בודדים מאוד ויחד עם זאת רוויי סכנה בגטו. אמצעי חשוב להתמודד עם הבדידות הוא השימוש בעולם הדמיון. מרטה מוצאת נחמה במשחק עם חברה דמיונית המאפשר לה לשכוח מעט את חייה בגטו.

שלב מהיר בתהליך התבגרותה של מרטה בא עם הידיעה על דבר מותה של דושה, חברתה הטובה. זהו פרק קשה, ויש לשים לב לתגובות התלמידים.

בפרק לאן נסעה דושה מרטה מתמודדת פנים אל פנים עם הסכנות שבחיים בגטו ועם אבדן חברתה הטובה. מרטה המשועממת והעצובה חומקת יום אחד מהבית מבלי שסבתהּ שמה לב לכך, כשפניה מועדות אל עבר ביתה של דושה. בדרך היא נתקלת מקרוב וללא הכנה בחיילים הגרמנים.

האם, שמתקשה לספר לבתה על דבר מותה של דושה ומנסה לגונן על עולמה התמים כפי שעשתה עד כה, מסבירה למרטה כי דושה נסעה מהגטו והיא איננה. אולם לאחר שמרטה אינה מרפה ומבקשת לדעת לאן בדיוק נסעה חברתה, עונה האם:

שימו לב לדילמה שהאם עומדת בפניה. בשלבים הראשונים היא אינה מספרת למרטה את מלוא הסכנה הנאצית (אף על פי שבאזור זה כבר התקיימו רציחות, וכפי שנראה בהמשך לאם יש יכולת להיות מעודכנת יחסית, בזכות עבודתה). היא מעדיפה לשמור על נפשה של הילדה. אך כשהילדה, שאינה מבינה את הסכנה, יוצאת החוצה בלי רשות, נאלצת האם לספר לה את האמת המרה שיכולה לגבות מחיר נפשי מבתה.

ומרטה - באופן זה מרטה נפרדת באופן סופי מילדותה. היא מתבגרת ומתחילה להבין דברים בעצמה. כדרכם של ילדים, היא מסתגלת לעולם החדש המצוי בתוך דל"ת אמותיה. היא אינה מעיזה עוד לצאת מהבית, ונקשרת לצלם שגר בחדר שליד חדר המשפחה בגטו. המצלמה והמשחק מולה מאפשרים למרטה לחיות בעולם של פנטזיות ולברוח ממציאות חייה העגומה. הצלם עצמו אף הוא משתף עמה פעולה שעה שהוא מבקש ממנה לחייך, והיא נענית לכך בשמחה:

משחקי תפקידים אלה בתוך עולם של דמיון נמשכו עד שגם הצלם נשלח אל מחוץ לגטו.

שימו לב לכך כי המבנה של הפרק, אשר אינו מסתיים במילים הקשות של האם על מות החברה, מחייב את הקורא לעסוק בדרכי התמודדותה של מרטה. עם זאת, אין הוא משאיר אותנו בתחום של האשליה כאילו אסטרטגיות התמודדות אלו יכלו לשנות את המציאות שבה חיה מרטה - גם הצלם נעלם ועמו היכולת להצטלם כנסיכה. האם העובדה כי גם אסטרטגיית התמודדות זו לא יכולה הייתה להימשך מבטלת את החשיבות של הלימוד על אודותיה? המאמצים, והכוחות הטמונים בילדה, באמה ובסובבים אותה עומדים בראש הדיון החינוכי שלנו, ועל כן יש להעמיק בהם. אך עיסוק זה אינו יכול לבטל את ההכרה במציאות ההיסטורית של אז, שעדיין כל הכוחות הללו לא יכלו לבטל את הסוף המר.

לאחר שנה מרטה נמצאת בשלב חדש ומורכב בחיים: היא עוזבת את הגטו עם אמה, נפרדת, מבלי שתדע על כך, מסבהּ ומסבתהּ וחיה חיי מסתור במרתף של בית המרקחת שבו עבדה האם. דמותה של האם הופכת בשלב זה לדמות החזקה והבלעדית בחיים של הבת, לעוגן של הצלה ולמנהיגה בעולם של תוהו ובוהו.

בין חינוך למציאות - הבריחה מהגטו והחיים במסתור הראשון - (עמ' 22-26)
העמודים המספרים על בריחתן של האם והבת מהגטו הם בעלי ייחוד משמעותי לאור העובדה שהבת היא המתארת את פעולותיה ופעולות האם. ניתן לנסות ולחשוף עם הילדים את הסיטואציה גם מנקודת המבט של האם. האם, שחלק מאסטרטגיית ההצלה שלה בנויה על משחק, נראית כמי שבטוחה בעצמה, גם לאוכלוסייה ברחוב, גם לגרמנים שבשער אך במובן מסוים גם לבתה. בחלק זה ניתן לקיים דיון על תגובות הבת לעומת משחק התפקידים של האם כשעל שתיהן לצעוד בבטחה כדי שלא יזהו בהן את יהדותן. בעוד שמרטה נזרקת לעולם שבחוץ שבו כללי המשחק שונים בתכלית מאלה שהורגלה אליהם בתקופת הגטו, ומתנהגת כמו חיה רדופה, הרי שהאם, שחיה מאז ימיו הראשונים של הגטו בין שני העולמות ולמעשה סיכנה את חייה מדי יום עם צאתה מהגטו, סיגלה לעצמה כללי התנהגות ברורים כדי לשרוד. את כללי ההתנהגות האלה היה על האם להעביר לבתה כדי שגם היא תוכל לשרוד את העולם שבחוץ.

אל מול כל הסכנות שבחוץ, אחיזתה של האם בבתה נותנת את הביטחון לבת, ובמובן מסוים גם לתלמידים הקוראים את הספר, כי האם לוקחת את האחריות של הורותה במלוא מובן המילה.

עיקרו של הפרק הוא בכוח רוחו של האדם אל מול דה-ההומניזציה. היצירתיות, התקווה, העושר הנפשי והנחישות של האם סייעו לה ליצור לבתה עולם נפשי שונה לגמרי מהעולם שהייתה שרויה בו. פרק זה חשוב להבנת הקשר בין התנאים הגשמיים לתנאים הנפשיים, ולדיון על היכולת לשבור את הקשר הזה - ליצור, ללמוד ולחשוב גם בתנאים בלתי אפשריים. עבור מרטה, שנמצאת רוב שעות היום לבד, שובה של האם מדי ערב מהווה סוג של ביטחון ותקווה שנותן לה את הכוחות לשרוד את בדידות ואפרוריות היומיום. עם כל זאת משתלבים כוחותיה של מרטה כילדה יצירתית, בעלת דמיון ונחישות אף היא.

שימו לב למילים: "בשעה מיוחדת זו ובמקום מיוחד זה"; ה"שעה" - סיום יום של סכנות ומתח נפשי אדיר, ה"מקום" הוא מרתף חשוך - כיצד הופכת האם את שני אלו ל"מיוחדים"? באילו כלים היא משתמשת לשם כך? מה נדרש ממנה על מנת להיות מסוגלת לעשות זאת?

האם שמה לה למטרה להכין את מרטה לבית הספר של החיים בלעדיה, ולתת לה כלים לעתיד. לשם כך היא מגייסת את כל הכוחות שברשותה. תקופת לימוד משותפת זו נטעה במרטה את הדחף ללמוד ולהתפתח, דחף שהנחה אותה בכל שלב בחייה מאז ועד היום.
לדיון:

מהי לדעתכם המטרה של אמא של מרטה בכל הפעולות שלה המתוארות בפרק?

איזה עולם יצרה האם לבתה מרטה?

כיצד יצרה עולם זה? למה היא הייתה זקוקה כדי ליצור עולם כזה לבתה?

מרטה אומרת: "היתה לי מורה וחברה נהדרת - אמא". באילו חלקים בפרק, לדעתכם, היא מתנהגת כמורה, באילו כחברה ובאילו כאם? מה הדמיון ומה השוני בין כל אחד מתפקידים אלו?

בחרו מושג אחד, והסבירו איפה הוא מופיע בפרק: חינוך, עתיד, אהבה, תקווה, משפחה, ידע, ילדות.

הצעה לפעילות

ניתן לכתוב על דפי A3 נפרדים את המילים: חינוך, עתיד, אהבה, תקווה, משפחה, ידע.
ולבקש מכל תלמיד לבחור דף אחד או שניים ולרשום בו דבר חדש שהוא למד על המושג שעל הדף, בזכות הסיפור של מרטה.

ניתן להתייחס רק לפרק זה, או לשמור את הדפים ולבקש מהתלמידים להוסיף גם בהמשך את התייחסויותיהם. הדפים עם התייחסויות התלמידים יכולים להוות בסיס לדיון סיכום בסיום קריאת הספר.

נפרדים כדי להינצל
שימו לב כמה תפקידים היו לאמה של מרטה בחייה בשלב הזה.

אחת הדילמות הקשות בסיפורי הצלת הילדים בתקופת השואה הוא הצורך להיפרד. בעולם שבו התוהו ובוהו שולט וכלל המערכת הנאצית מגויסת לרצח, מאמצי ההצלה מחייבים את היהודים לפעול בניגוד לצורך הטבעי הראשוני ולהיפרד.

כאשר החל הרצח ההמוני הייתה בלכידות המשפחתית משום סכנה; רבים מבין היהודים הבינו שכדי להינצל ולהציל את בני משפחותיהם יהא עליהם להיפרד. אמה של מרטה, שניסתה להצילה בכל דרך, בחרה לשלוח אותה, לבדה, למכרים פולנים בוורשה.

לפנינו פרק שלם המוקדש לתהליך שעוברת מרטה בדרך להחלפת זהותה הקודמת מילדה יהודייה לילדה פולנייה בשם קרישיה.

פרק זה מהווה למעשה את המעבר מילדות עם הורה מגונן להתבגרות מהירה ולחיים בסביבה רחוקה וללא אדם קרוב. תהליך שינוי הזהות אצל ילדים מורכב מאוד, בשל הדמיון, יכולת ההסתגלות וההזדהות, לצד אבדן עוגנים וביטחון שמערער לחלוטין את הבסיס שעליו נבנית האישיות של האדם.

בסיום הפרק מרטה המתבגרת מבינה שאין דרך אחרת להצלה ופתוחה להקשיב להוראות האם שמכינה אותה לחיים בלעדיה. הוראות אלו שימשו לאחר מכן כלים של הצלה שאין תחליף להם, ובבוא היום, עם השחרור ובניית החיים, לעוגן של ביטחון והערכה כלפי האם לאחר הפרידה הקשה ממנה. מרטה ממשיכה כל חייה לשאת את האם בלבה ואת המורשת שהנחילה לה.

"אל תדאגי, אני אדאג לך. עלייך רק לשמוע בקולי..." - חסידי אומות העולם
חלק ב: התמקדות במסלולים - מסלול חסידי אומות העולם

קריאה בספרה של מרטה מציגה בפני התלמידים את חסידי אומות העולם כדמויות עגולות, מלאות ומורכבות ואת הדילמות הרבות שעמדו בפני קבוצה זו. בשל כך, מוקדש לכל דמות בקבוצה זו כמעט פרק שלם בספר. באופן זה התלמידים יכולים להכיר את הקשיים והדילמות הניצבים בפני המצילים, עם הפתרונות שהם מוצאים בכל פעם מחדש ועם גבורת מעשיהם וטוב לבם.

המפגש עם סיפורם של חסידי אומות העולם מעמיק את התקווה והאמונה בטובו של האדם, מושגים ששילובם במערכים חינוכיים על אודות השואה הוא חיוני.

בנוסף, עיסוק מעמיק ורציני במושג "חסידי אומות העולם" יאפשר לתלמידים להבין טוב יותר את מציאות חייהם הקשה של היהודים בתקופת המלחמה, ואת תלותם הכמעט מוחלטת בסביבתם הזרה במאבקם לחיים. באופן זה יעברו התלמידים תהליך פנימי שבו שאלות המטרידות את התלמידים לעתים, כגון "למה לא מרדתם?" ו"למה לא ברחתם?" תקבלנה מענה מעמיק ורציני ותפננה את מקומן לשאלות כגון "איך בכל זאת ניצלתם?" ו"איך שרדתם?".

במהלך קריאת פרקי הספר התלמידים מבינים כי ללא העזרה וההכוונה של מציליה לא היה מתאפשר למרטה לחיות בזהות שאולה. את אבני הדרך הראשונות בשאלה כיצד לנהוג כילדה נוצרייה שגדלה כבת כפר מרטה מקבלת ממשפחת מציליה. בהמשך הדרך יהיו אלה חושיה והכלים שקיבלה שידריכו אותה כיצד לנהוג במצבים של סכנה.

כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם מלא
הפרקים הבאים בספר שופכים אור על מעשיהם של חסידי אומות העולם ומלמדים על הטוב שבבני האדם, ומכאן חשיבותם הרבה. הם ממחישים את הסכנה הגדולה שבהסתרת יהודים בתקופת השואה, ומלמדים על כל פרטי-הפרטים שיש לשים לב אליהם כדי להצליח במשימת ההצלה. חשוב להדגיש בפני התלמידים את מושג ההקרבה, שמתבטא מטבעו הן בדברים הפיזיים שהמצילים מעניקים למרטה והן בנכונותם לעשות כל זאת בצל סכנת המוות הגדולה שריחפה על חיי משפחתם, וזאת מבלי לקבל תמורה חומרית.

הצלה של ילדה אחת חייבה בנייה של מכלול חיים שלם שיגבה את סיפור המסגרת. כל אחת מדמויות בני המשפחה מקריבה ומתגייסת, והספר נותן דגש לכל אחת מהן.

הדוגמה הראשונה היא לידקה שולץ והפרטים שעליהם היא מקפידה. על מרטה אסור לטעות, משום שהדבר עלול לסכן את המצילים והם יכולים לשלם על כך בחייהם.

המסע ברכבת נמשך שלושה ימים ומבליט את גודל הסכנה ואת מסירותה של לידקה למרטה. הספר מתאר בהרחבה את ההכנות למסע, את ההוראות שמרטה מקבלת לפני שהיא עולה לרכבת ואת כללי הזהירות שלידקה נוקטת בהם במהלך הנסיעה.

לידקה מנחה את מרטה כיצד לנהוג בפגישתה עם בני משפחת שולץ בתחנת הרכבת בוורשה. משפט מפתח שינחה את מרטה לאורך כל תקופת שהותה בבית המשפחה הוא המשפט הבא, שאותו אמרה לידקה לפני בואן לוורשה:
הצעות לפעילות

סיפורם של חסידי אומות העולם מורכב מאנושיות, איכפתיות, אומץ לב, תושייה, קבלת האחר, עמידה והפגנת כוחה של רוח האדם.
בחרו את המושגים שלדעתכם מודגמים במיוחד בסיפורם של בני משפחת שולץ וגב' צ'פלינסקה והדגימו אותם מתוך משפטי מפתח בסיפור.

בקישורים הבאים נמצאים תצלומים של יצירות ואנדרטאות שונות שנוצרו כדי להנציח את פועלם של חסידי אומות העולם. בחרו אחת מהן שהייתם רוצים להקדיש לאחת הדמויות בספר והסבירו את בחירתכם. ניתן כמובן גם ליצור יצירה עצמאית אשר תבטא את משמעות המושג "חסידי אומות העולם" עבור הילדים, בעקבות קריאת הספר.

"איך מתנהגים בוורשה?" - מסלול - החיים בזהות שאולה

'את תרוצי אליהם ותחבקי אותם' [...] היה לי קשה לדמיין את עצמי קופצת מהרכבת, רצה לאנשים שמעולם לא ראיתי ומנשקת ומחבקת אותם. ואם הם לא נחמדים? אם לא אמצא חן בעיניהם, הם עלולים להשאיר אותי וללכת...7

מורכבות סיפור ההצלה מתגלם פה בעובדה שלמרטה חששות נורמליים של ילדה נורמלית שאינה רוצה לחבק אנשים זרים, אך בנוסף לזה, החששות אינם מתמצים בכך שלא יאהבו אותה אלא במחיר הכבד שיש לדבר. הדבר המדהים בסיפורה של משפחת שולץ, המצילה, הוא שהם מצליחים לתת לה את התחושה שהם מחבקים אותה "בחום".

מרטה, מלאת התפעלות מהעיר הגדולה שאליה היא נחשפת וממה שהיא מזמנת לה - רחובות רחבים, חשמליות, המון אדם ובתים גבוהים. בפעם הראשונה זה שנים היא יכולה להסתובב ברחובותיה של עיר ולהיות חלק מהמתרחש בה. היא אינה נמצאת עוד במסתור במרתף טחוב ואינה נושאת את שמה היהודי. ואולם התיאור הפסטורלי של העיר דרך עיניה של ילדה קטנה מסתיים בתיאור מציאותי של עיר תחת כיבוש, של מדינה השרויה במלחמה ושל חידלונם של היהודים - רוכלים המוכרים מכל הבא ליד מחד גיסא, והריק של הקהילה היהודית בעיר מאידך גיסא.

זהו משפט חשוב ביותר שתהיינה לו השלכות עמוקות עם תום המלחמה, בעת שסבהּ ישוב ויבקש אותה. סיפורה של מרטה מהווה באופנים רבים מקרה מבחן לסיפורם של ילדי מסתור וזהות שאולה בתקופת המלחמה, שאחד הסממנים שלו הוא מחיקת עברם היהודי והתמסרותם לזהות החדשה שבנו לעצמם בעמל רב.

דבריה של האם, שנוכחת-נפקדת בחייה של מרטה, ממשיכים להנחות אותה בדרך להשתלבותה המלאה בחיק המשפחה ולהפיכתה לחלק מהחברה הסובבת אותה.

בפרקים הבאים תאסוף מרטה אט-אט כלים נוספים בדרך להשלמת זהותה הפולנית. בפרק איך משחקים בחצר? מרטה לומדת בעזרתם המסורה של ילדי המשפחה איך לשחק. מרטה, שאת כל שנותיה כילדה צעירה בילתה כלואה בחדר צר בגטו או בבית המרקחת, צריכה הייתה להכיר ולחוות משחקי ילדות. שני האחים במשפחה לקחו על עצמם ללמד אותה בשעות הערב המאוחרות את משחקי החצר של ילדי השכונה. מרטה, בצייתנות ובמשמעת עצמית, תרגלה עמם את המשחקים, ובאופן זה השתלבה בקבוצת ילדי החצר, כשגברת צ'פלינסקה, האומנת, שומרת מרחוק אחר כל צעד שלה ומגינה עליה בעת הצורך.

שלב חדש בחייה של מרטה התחיל עם פתיחת שנת הלימודים והשתלבותה בבית הספר, כפי שמסופר בפרק קרישיה תלמידה בבית ספר.

הזוג שולץ רשם את מרטה לבית הספר הטוב ביותר בעיר, כפי שהבטיחה לה האם. השקעתה של האם בלימודי הבת נשאה פרי, ומרטה הייתה לתלמידה טובה שהצליחה להדביק את הפער בינה לבין יתר התלמידים.

מעתה ואילך נשאו בני משפחת שולץ בטיפול במרטה ועשו זאת באהבה רבה: לידקה הייתה זו שהביאה את מרטה לוורשה, תפקידם הבלתי כתוב של אחיה היה לעזור לה בהשתלבותה החברתית בשכונה, גברת שולץ הייתה זו שעמדה בקשר עם המורים בבית הספר, גב' צ'פלינסקה, האומנת, טיפלה בה והשגיחה על כל צעד שלה, על כך עוד נרחיב בהמשך, ואילו אדון שולץ היה זה שהחליף את תפקיד האם בעזרה הלימודית.

חיים בזהות שאולה, כך יתברר לתלמידים ככל שיקראו יותר בספר, הם דבר מורכב מאוד, וכל צעד מוטעה יכול להוביל לסכנת חיים. מרטה מבינה זאת בכל פעם מחדש:
שאלות

אילו שינויים צריכה לעבור מרטה כדי להיהפך לקרישיה הנוצרית וכך להציל את חייה? האם השינויים חיצוניים בלבד?

כיצד לדעתכם חשה מרטה כאשר היא חיה בבית משפחת שולץ? האם הרגישה שהיא אורחת רצויה? לא רצויה? בת בית?

אילו תחושות מנסים לתת בני משפחת שולץ למרטה? כיצד הם עושים זאת?

בזמן שהילדה מתחבאת בבית משפחת שולץ, לעתים היא מרטה ולעתים היא קרישיה. בחרו שלושה משפטים שמראים שהילדה מרגישה כמו מרטה ושלושה משפטים שמראים שהיא מרגישה כמו קרישיה.

למה לדעתכם הילדה ממשיכה לקרוא לעצמה "קרישיה" גם אחרי שנגמרת המלחמה?

למה לדעתכם הילדה בוחרת שיקראו לה "מרטה" כשהיא מגיעה לארץ? מה לדעתכם תחושותיה של מרטה כלפי "קרישיה" היום?

מה מסמל שינוי השם? אילו גורמים יצרו את זהותה של מרטה, ואילו גורמים יצרו את זהותה של קרישיה?

"זהו. מחקתי את מרטה והייתי כולי קרישיה". במה התבטאה מחיקת מרטה, ובמה התבטאה ההפיכה לקרישיה? האם אכן נמחקה מרטה לחלוטין? היכן היא נשארה לדעתכם

"בלילות לא בכיתי". אמה של מרטה "הרשתה" לה לבכות בלילות. מדוע לא עשתה זאת? מה הייתה יכולה להיות משמעותו של הבכי

כיצד חשה מרטה בוורשה? מה גרם לה לחוש כך כלפי חייה בוורשה?

בבית חברתה החדשה, שהזכיר למרטה את בית סבהּ וסבתהּ והחזיר אותה לזיכרונות ילדותה המוקדמת, היא שוכחת לרגע לעמוד על המשמר ומנסה להרשים בעזרת זהותה הראשונה ואוכלת בסכין ובמזלג ולא בידיים, כפי שאמה הסבירה לה שבת כפר נוהגת. בכך היא מסכנת את זהותה החדשה, את חייה ואת חיי מציליה.

חיים של ילדים יהודים תחת זהות שאולה היו מבחינות רבות מלכוד עבור הילדים. מצד אחד נכפו עליהם חיים שונים בתכלית מאלה שהיו רגילים להם, עם אנשים זרים שבהם וברצונם הטוב היו תלויים, מנהגים ושפה אחרים ושמירה קפדנית שלא לטעות ושלא להרוס את הזהות החדשה שנבנתה בעמל רב. מצד שני הם לא יכלו להתמסר עד הסוף לחיים אלה, משום שבכל רגע נתון הזכירו להם מיד את מוצאם, את משפחתם ואת צוואת הוריהם להחזירם בבוא העת לחיק היהדות. מרטה, שנקרעה בין געגועיה לאמה ולבית ילדותה לבין חייה החדשים, הייתה תלויה בין שני העולמות - זה שהיה ונגוז וזה שקיים בהווה - ומנועה הייתה מלהתמסר באופן מוחלט לאף אחד מהם.

חלק ג': כאב השחרור ותהליך החזרה לחיים

שאלת החזרה לחיים לא הייתה דבר מובן מאליו עבור הניצולים שזכו להגיע ליום השחרור. אין זה מובן מאליו שאחרי השנים הקשות של השואה לא איבדו הניצולים אמון בחיים, באדם ובחברה. נכון הוא כי לאחר הטראומה והאבדן הם יכלו להפוך לאנשים ממורמרים שהשנאה מפעמת בהם ושהנקמה היא כל רצונם. אבל בסופו של דבר התהליך המופלא שעברו רבים מבין הניצולים היה תהליך של בניין ולא של הרס. רובם ניתבו את נקמתם לאפיקים חיוביים של בנייה, עשייה והמשכיות, כגון השלמת השכלה, הקמת משפחה ותרומה לחברה.

מרטה אוספת את מעט הכוחות שעוד נותרו לה, ומחליטה לדבוק בחיים ולדבוק בגברת צ'פלינסקה, האומנת ששמרה עליה כאם במשך כל תקופת המלחמה. היא מחליטה לקחת את גורלה בידיה - לעזור בפרנסתן ולחזור אל ספסל הלימודים. מרטה, שהתבגרה בטרם עת, כבר איננה הילדה עם הסרטים והשמלה שקיבלה ליום הולדתה הרביעי. כעת היא ילדה-מבוגרת שנחושה בדעתה לקחת את חייה בידיה ולעזור לאומנת צ'פלינסקה בכלכלתן.

אולם אל הדת היהודית מרטה מתכחשת.

במהלך השנים עברה מרטה שלבים בתהליך מחיקת עברה היהודי והתקרבותה לנצרות. בתחילה שימשה הדת הנוצרית תפאורה מהימנה לזהות הבדויה, שעתידה הייתה להצילה. עם הזמן, הפכה זהות זו עבור מרטה לעוגן של ביטחון ולדרך חיים.

כבר עם בואה לוורשה הלכה מרטה לכנסייה עם יתר בני משפחת המצילים. כדי להראות את מסירותה לדת הנוצרית, היא בחרה ללכת על ברכיה עד למזבח. בהמשך, במהלך שהותה בבית משפחת שולץ מרטה מחליטה לדבוק במשפחה זו, לעזוב את היהדות ואף לדבר בגנות היהודים כדרך ילדי הרחוב סביבה, כפי שציינו בפירוט בעמוד 18 לעיל. שיאו של התהליך יהיה במפגש המתקיים לאחר המלחמה עם בואו של סבהּ אליה. היא מתכחשת לו ומסרבת לקבל אותו.

בספר בת כזאת רצינו קיימים ארבעה פרקים המלמדים על התהליך הקשה והארוך של החזרה לחיק היהדות והסרת זהותה הבדויה של מרטה. 9 מרטה, כילדים יהודים רבים, סירבה בכל תוקף להכיר בעברה היהודי ולנטוש את הדת הנוצרית ששימשה עבורה עוגן של ביטחון במשך השנתיים שבהן חיה בוורשה בבית משפחת שולץ. גברת צ'פלינסקה הבינה, ובכך גדולתה הרבה, שמרטה ניתנה לה למשמרת בלבד, שיתפה פעולה עם הסב ובתחבולה החזירה אותה לעם היהודי. מרטה מצאה את עצמה בבית יתומים יהודי והתקשתה להגדיר את זהותה, אולם ידעה להעריך את הפנים האנושיות שליוו אותה שם ושנתנו לה תחושה של בית:
"כולנו שתקנו. כל אחת ואחת מאתנו ידעה לשתוק בשעת סכנה..." - בדרך לארץ
השניוּת המבלבלת שמרטה ניצבה עתה מולה ללא הגנות מעידה, מחד גיסא, על כעסה של מרטה כמי שאינה יודעת לגמרי מי היא, ומאידך גיסא על הבנת האבדן של חייה הקודמים בצ'ורטקוב ושל חייה החדשים בוורשה. שהרי מרטה שרדה את תקופת המלחמה בוורשה באמצעות משחק של דמות שהמציאו עבורה בתחילה ושהיא פיתחה בהמשך. בעולם הזה הפכו בני משפחת שולץ וגברת צ'פלינסקה, האומנת, לעוגן של ביטחון, שאותו חיפשה מרטה בשנתיים שחיה בביתם בתוך עולם של תוהו ובוהו. עתה, בבית היתומים, היא מצאה עצמה חשופה לחלוטין, וללא האומנת צ'פלינסקה שתבוא לעזרתה. מנהלת בית היתומים הבינה ככל הנראה את שהתרחש בראשה ובחרה להתקרב אליה דרך הנושא הקרוב ביותר ללבה, הלימודים. בבית היתומים מצאה מרטה את מקומה: היא רכשה חברות, היא למדה, עזרה לילדות שהבדידות הקשתה עליהן וחזרה להיות ילדה באמצעות מעשי קונדס. דרך היכרות עם סיפורי שואה שונים שאליהם נחשפה בבית היתומים היא הבינה שהסיפור שלה היה קל יחסית לסיפורי שואה אחרים, כי היא הייתה מוגנת. אולם קנאתה בילדות שאמותיהן ניצלו מעידה על בדידות רבה ועל הקשיים בבניית חיים לאחר המלחמה.

בסופו של התהליך הלכה מרטה והתקרבה לרעיון הציוני ולזהותה היהודית, וזאת מבלי לוותר על שמה הפולני שנתן לה תחושת ביטחון במשך מחצית חייה תחת הכיבוש הגרמני. לפנינו תהליך שיש להתעכב עליו בעת השיחות עם התלמידים, כדי שיוכלו להבין את משמעות החזרה לחיים ואת העובדה שעבור ילדים שחיו בזהות שאולה החזרה לחיק היהדות הייתה דבר מורכב וכמעט בלתי אפשרי.

הבחירה שבחרו בבית היתומים לעסוק בסיפורם של גיבורי ישראל המיתולוגיים, דוגמת דוד המלך ושמשון, נועדה לחזק את הזהות היהודית מתוך הבנה ששום סיפור היסטורי אחר בעל ממד של חולשה לא יצליח בכך.

בלילה חורפי אחד של שנת 1946 עזבה מרטה את פולין לצמיתות לכיוון ארץ ישראל, במסגרת תנועת הבריחה. הפרק העוסק בכך, בדרך לארץ ישראל, הוא פרק היסטורי בעיקרו שמתאר, דרך עיניה של מרטה ובלשון המתאימה לילדי כיתות ה-ו, את הנושאים המרכזיים לנושא, החל בתנועת הבריחה, דרך מחנות העקורים וכלה בהעפלה לארץ ובקשיים שניצבו בפני ניצולי השואה בדרכם אליה. ניתן להרחיב ולהעמיק את הלימוד על נושאים אלה בהתאם לרמת הכיתה ולזמן המוקצב ללימוד יחידה זו.

פרק זה מחזיר את מרטה, כמו גם את יתר חברותיה, בחזרה לעולם של סכנות ופחדים, אולם עתה ישנם עוגנים חדשים שעוזרים להן להתגבר.

הבנות אינן לבד, הן עוברות את המסע כשהן יחד ומגובשות, ועליהן שומרים צעירים יהודים שחלקם דוברי פולנית וחלקם דוברי יידיש - הבנתי שהם באו לעזור לנו ונרגעתי.12
"לבד עם כולם" - פה בארץ חמדת אבות
במחנה העקורים מרטה פוגשת את סבהּ ואת יהודית דודתה כשהיא מפויסת יותר ומסוגלת לקבל אותם כמשפחה:

מרטה בוחרת לעבור את המסע הקשה בדרך לארץ ישראל עם חברותיה שמשמשות לה בית ומשפחה, אולם היא אינה מתכחשת עוד לסבהּ ולדודתה, שיחסיה עמם ידעו טלטלות לאחר השחרור, ואשר דרכם מתוודעים התלמידים למושגים "העפלה" ו"גירוש לקפריסין".

בפרקים הבאים והאחרונים של הספר אנו עדים לסיפור חייה של מרטה בארץ. תחילה בכפר הילדים החקלאי במגדיאל, ולבסוף בעיר רחובות, כבעלת משפחה. סיפור התאקלמותה בארץ לא היה קל - מרטה עברה תהליך מורכב של שיקום שבמהלכו היא הסירה את שארית זהותה הקודמת שעה שהציגה עצמה ביום הראשון ללימודים בבית הספר כ מרטה וינטר. מרטה מעידה על עצמה שהאקלים החם, הבדלי השפה והמנטליות, הבדידות ויחסה המשפיל והמעליב של מדריכתה בארץ הם שהקשו עליה את תהליך ההסתגלות לארץ. 14

חשוב לנתח עם התלמידים פרקים אלה כדי שיבינו ש"קליטה" ו"שיקום" אינן מילים ריקות, והן טומנות בחובן קשיים רבים, משברים ופחדים. באמצעות פרקים אלה ניתן ללמד על יחסה של החברה הישראלית לניצולים: מצד אחד חוסר הבנה מהותי של הקשיים שמולם ניצבו העולים החדשים ולעתים אף התעמרות בהם - ולכך אנו עדים בסיפור התנהגותה של המדריכה שקיבלה את מרטה - ומצד שני הפנים האנושיות והחכמה של אחדים בחברה הישראלית שהיו קשובים לניצולים ופתחו בפניהם את ביתם ואת לבם, כפי שיעידו דבריה של מרטה על המדריך הנערץ יצחק קדמון ועל לייזר ופסיה שאימצו למעשה את מרטה - היא כינתה אותם "הורים", והם ראו בה בת -
שאלות

אילו קשיים יש למרטה בסוף המלחמה? כיצד היא מתגברת עליהם?

כיצד מרטה מחליטה היכן להמשיך לחיות לאחר המלחמה, ומדוע לדעתכם בחרה בדרך זו?

מה מוזר בתשובותיה של מרטה לאחראית בבית הילדים?

לפי דעתכם, בזכות מה מרטה קוראת לאחראית בבית הילדים "האישה הטובה"?

מתי מרטה בוחרת להגיד ששמה מרטה? מדוע דווקא בשלב זה?

אילו דברים אהובים על מרטה? למה לדעתכם דווקא דברים אלו חשובים לה?

בסופו של הסיפור אנו פוגשים ילדה עצמאית בעלת דעות מגובשות ויכולת עמידה על רצונותיה. מרטה ילדה סקרנית ולומדת היודעת להשתמש בידע שלה כדי להתקדם. היא מקימה משפחה, לומדת, עובדת ומתקדמת. בסיפור ראינו כיצד משפחתה - אמה, אביה, סבהּ וסבתהּ - והמשפחה שהצילה אותה, ובעיקר גברת צ'פלינסקה, האומנת, העניקו לה את הכוחות להמשיך ולהתקדם. עם זאת, העצב על האבדן מלווה גם את סיום סיפורה של מרטה: היא מסרבת לחגוג את יום ההולדת שלה כמו שהייתה חוגגת עם אמה, שעדיין חסרה לה מאוד. חגיגת יום ההולדת האחרונה שלה סימנה עבורה את סופו של העולם הקודם שלה. שמלת יום ההולדת הקטנה ממדותיה ליוותה אותה ביציאתה מן הגטו. אך מרטה מצאה דרך אחרת לציין את יום הולדתה בלי לשכוח את האבדן -

מרטה הגשימה את חלומה ללמוד וסיימה בהצלחה את לימודיה בבית ספר לאחיות. היא נישאה לעמוס גורן, יליד הארץ, וילדה שלושה ילדים. היא עוסקת כל חייה בהנצחת משפחתה ובהנצחת סיפור השואה: היא שוקדת על עבודת הדוקטורט שלה בנושא קהילת צ'ורטקוב, היא מדריכה משלחות נוער לפולין, ואף הקימה מצבה לזכרם של בני קהילת צ'ורטקוב ב"יער השחור" שבו מצאו רבים מהם את מותם. מציליה של קרישיה גריניביץ, הלוא היא מרטה וינטר, הוכרו כחסידי אומות העולם, ושמם חקוק בגן חסידי אומות העולם שביד ושם.

ניתן לסיכום לחזור למושגים בסיסיים שחזרו בספר - לרשום אותם על בריסטולים או על הלוח ולבדוק עם התלמידים את משמעותם המשתנה, לדוגמה: משפחה, חברות, עזרה, להיות יהודי, חינוך, ביטחון ועוד.

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור בנושא: בת כזאת רצינו - סיפורה של מרטה גורן

# data[].attributes.attachment_link.description
הספר מפגיש את התלמידים עם סיפורה של ילדה צעירה, מרטה, ועם קורות חייה טרם השואה, במהלכה ובתהליך ההצלה והחזרה לחיים.הספר מזמן דיון בנושאים העומדים בלב העיסוק החינוכי בשואה, ומאפשר העמקה מעבר לתכנים שנלמדו בשנים קודמות.

# data[].attributes.headline
"ילדה במסתור" - שורדת השואה ברט בדיחי

# data[].attributes.subject
"ילדה במסתור" - שורדת השואה ברט בדיחי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ברט בדיחי נולדה בעיר ליון שבצרפת בשנת 1932. לאחר כיבוש צרפת על ידי גרמניה ביוני 1940 והסכנה למעצר וגירוש יהודים מצרפת, הועברה ברט למקום מסתור בביתה של מאדאם מסונה, שם חיה בזהות בדויה עד לסוף המלחמה.

סיפורה של ברט משולב בקטעי אנימציה ומותאם לילדים בגילאי 11 - 14 (כיתות ה' - ז').

לפני הצפייה בסרט

הקדמה קצרה לפני הצגת הסרט חשובה עבור התלמידים - היא תאפשר להם לצפות בו מתוך מקום של רוגע נפשי ובטחון. יש להדגיש בפניהם שהם יצפו בסרט על ילדה ששרדה את השואה ושמה ברט. ניתן לפתוח בשאלה למה מתקשרת להם המילה שואה. דבר זה חשוב בעיקר על מנת לאפשר אוורור של רגשות, וכן על מנת להבין את המקום הרגשי ומידת ההבנה של התלמידים בנושא זה. אין פירוש הדבר כי יש להיכנס לעומק הנושא או לתיאורים לא נעימים. בנוסף, על מנת להבין את המסגרת ההיסטורית בתוכה מתרחש הסיפור, חשוב להקדיש כמה דקות לרקע ההיסטורי של צרפת בתקופת מלחמת העולם השנייה. רקע היסטורי קצר וכלי עזר לתלמידים בנושא תוכלו למצוא בהמשך המערך.

הסרט שלפניכם מאפשר שיח חינוכי ערכי ומוגן אודות השואה עם תלמידים בכיתות ה' - ז', והוא מדגים מספר עקרונות פדגוגיים חינוכיים של יד ושם:

1. כבר מראשית הסרט הילדים מתוודעים לעובדה, כי מדובר על ילדה שניצלה, מה שמאפשר להם ליצור כלפיה אמפתיה.

2. הסרט עוקב אחר סיפור חיים של ניצול: חייה של ברט לפני השואה מיוצגים על ידי תצלומים ואנימציה. התיאור של תקופת החיים במסתור ובזהות בדויה עומד בסימן הקשיים בו: החובה לשחק ולחיות בזהות בדויה, המרחק מההורים, הפחד מפני הלשנה, לצד כוחות ודרכי ההתמודדות: שמירה על קשר עם ההורים באמצעות מכתבים, חיי הכפר השלווים ובעיקר משפחת מאסונה.

3. הסיפור בנוי בחלקו בטכניקה של אנימציה, אשר מאפשרת, מצד אחד להציג לתלמידים מושגים מרכזיים בתולדות השואה, ומצד שני, העובדה שמדובר באנימציה, מאפשרת לדברים להיות מיוצגים לתלמידים באופן שאיננו טראומטי.

סיפורה של ברט בדיחי

ברט אלזון בדיחי נולדה בשנת 1932 בליון שבצרפת, להוריה יצחק וסבינה. ביוני 1940 נכבשה צרפת על ידי גרמניה. הוריה של ברט הצטרפו ל- UJRE - "איחוד היהודים להתנגדות ולסיוע". חברי הארגון, בין היתר, העבירו ילדים יהודים למקומות מסתור, כך הגיעה ברט אל ביתה של מאדאם מסונה, בכפר לה מונסטל, שם חיה בזהות בדויה, כילדה נוצרייה, במשך שלוש שנים. מאדאם מסונה אף הצילה את חייה במהלך סריקות הגרמנים בחפשם אחרי יהודים. לאחר המלחמה היא הוכרה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם. במהלך המלחמה עסקו הוריה של ברט בהצלת ילדים יהודים, מציאת מקומות מסתור ואף גיוס נשק למחתרת. הם גם השתתפו בלחימה על שחרור ליון במסגרת המחתרת הצרפתית.
לאחר שחרור צרפת חזרה ברט לליון עם הוריה, שם נולדה אחותה הצעירה. בשנת 1952 התחתנה ברט עם בן ציון בדיחי, סטודנט ישראלי שלמד בליון וכעבור ארבע שנים הם עלו לישראל. הוריה עלו אף הם ופעלו להנצחת זכר פעילותה של המחתרת הצרפתית והנספים בשואת יהדות צרפת. ברט עובדת ביד ושם שנים רבות והיא אחת ממייסדי ארגון "עלומים", ארגון הילדים שהוסתרו בצרפת בתקופת השואה. ברט מתגוררת בירושלים, יש לה שני בנים, נכדים ונינים.

רקע היסטורי ויזאולי: צרפת במלחמת העולם השניה. (לחצו כאן להגדלה)

במאי 1940 פלשה גרמניה לצרפת ותוך חודש וחצי, ב 22 ביוני, היא נכנעה לצבא הגרמני. צרפת חולקה לחמישה איזורים, מהם שניים עיקריים - האזור הצפוני שנשלט על ידי הגרמנים והאזור הדרומי, שכונה גם 'האיזור החופשי' ונשלט על ידי ממשלת וישי, ששיתפה פעולה עם הגרמנים, בראשותו של מרשל פטן. עם חלוקת צרפת, ברחו מיליוני צרפתים, בהם יהודים רבים, אל האיזור החופשי. באיזור הצפוני הכבוש סבלו היהודים מרדיפות, מעצרים וגירושים. ממשלת וישי חיזקה יותר ויותר את קשריה עם גרמניה, כך שגם באיזור הדרומי סבלו היהודים מחקיקה אנטישמית שחוקקה הממשלה, חקיקה שהלכה והחמירה. בהמשך היא אף עצרה וגירשה יהודים רבים. החל מקיץ 1942 החלו להתחזק קולות מהאוכלוסייה הצרפתית שהתנגדו לממשלה ואל הצעדים האנטי יהודיים שהיא מוציאה לפועל. בעקבות כך התחזקה תנועת המחתרת, נערכו מחאות פומביות וחלקים מן האוכלוסייה עזרו ליהודים במציאת מקומות מסתור, בכפרים ובמנזרים, ואף בבריחות אל מעבר לגבול צרפת. לחץ דעת הקהל על הממשלה להפסיק את צעדיה כנגד היהודים הלך וגבר. אך במקביל גרמניה המשיכה ללחוץ על ממשלת וישי להגביר את הרדיפות ולגרש מספר גדול יותר של יהודים. לבסוף בנובמבר 1942, כבשו הגרמנים גם את אזור הדרום החופשי, וצרפת הפכה כמעט כולה לאזור כיבוש גרמני. חלק קטן נותר עבר לשליטה איטלקית למשך כמה חודשים, אך גם הוא נכבש בסופו של דבר בספטמבר 1943 על ידי הגרמנים. כעת היהודים בכל צרפת היו נתונים לסכנה ממשית של רדיפות וגירושים והגרמנים חיפשו אחרי יהודים שהסתתרו והוחבאו. ממשלת וישי המשיכה להיות ממשלה פעילה, אך תחת הוראותיהם הברורות של הגרמנים.

לבסוף באוגוסט 1944 שוחררה צרפת על ידי בעלות הברית.

לאחר הצפייה בסרט

יש חשיבות רבה לשיח עם התלמידים בעקבות הסרט. לשיח זה כמה תפקידים ואפשר לגשת אליו מכיוונים שונים -

עיבוד קוגניטיבי - המורה מוודא כי התלמידים הבינו את הסיפור המסופר בסרט. כמו כן הסרט מציג נושאים ומושגים היסטוריים שניתן לפתח את הבנתם כגון חיי יהודים לפני השואה, המושג מלחמה, מחתרת, מעצר יהודים, חיים בזהות בדויה, חסידי אומות העולם ועוד.

עיבוד רגשי - עיסוק בנושא מורכב כמו השואה יכול להציף קשיים רגשיים, בעיקר כשעוסקים בנושאים כגון פרידה ממושכת מההורים, מעבר למקום זר, מסתור וחיים בזהות בדויה לאורך זמן. העיבוד הרגשי מאפשר דגש על נקודות האור והחוזק מתוך הסרט, על מנת לאפשר לתלמידים להכיל את הסיפור, ולבנות אצלם תחושה של חוסן. עיבוד שכזה שם דגש על דרכי ההתמודדות בזמני מצוקה ובשימוש בדמיון וביצירה בסרט ובכך לווסת את העומס הרגשי.

עיבוד ערכי-חינוכי - הכרחי שהלימוד אודות הנושא יהיה משולב עם התפתחות עולם הערכים של הילד בכלל ועם החינוך הערכי בבית הספר בפרט. על כן, חשוב כי חלק מרכזי מהדיון שיתקיים בכיתה לאחר הסרט יוקדש למושגים הערכיים שהסרטון מעלה - נתינה, עזרה לזולת, אכפתיות בתוך עולם של כאוס

לפניכם הצעות לפעילויות מגוונות עם התלמידים שנועדו לעיבוד רגשי והבנת הסרט. ניתן לבחור באחת או יותר מן הפעילויות המוצעות ולהתאים אותן לרמת הכיתה.

פעילויות לעיבוד קוגניטיבי

סיפורה של ברט בתוך המאורעות ההיסטוריים

ערכו רשימה של מאורעות ועובדות היסטוריים הבאים לידי ביטוי בסיפורה של ברט. כדאי להתשמש ברקע ההיסטורי המופיע בתחילת המערך.

שאלות לדיון ושיח

1. אילו עובדות בסרט הפתיעו אתכם?

2. מהו לדעתכם המסר העיקרי של ברט? מה חשוב לה שילמדו מן הסיפור שלה?

עבודה בקבוצות/זוגות

לפניכם כרטיסיות תמונות מן הסרט. בחרו שלוש תמונות מן הסרט וחברו עבורן כותרת. הסבירו את המתרחש בתמונה ואת הכותרת שבחרתם.
להדפסת הכרטיסיות>

פעילויות לעיבוד רגשי

שאלות לדיון ושיח

1. מה הרגשתם במהלך הצפייה בסרט?

2. מה לדעתכם החוויה העיקרית והחשובה בסיפורה של ברט?

3. אלו דברים עזרו לה להתמודד עם הקשיים?

4. בחרו דמות מן הסרט ותארו תכונה שמאפיינת אותה. הביאו דוגמא המעידה על התכונה.

5. אילו שאלות הייתם רוצים לשאול את ברט?

שמש אסוציאציות - נקודות חוזק ואור:

מהם נקודות החוזק, העוגן, האור שמצאתם במהלך סיפורה של ברט?

הסבירו את בחירתכם.

עבודה בקבוצות/זוגות

לפניכם כרטיסיות תמונות מן הסרט. בחרו שתי תמונות משמעותיות בעיניכם והסבירו מדוע.
להדפסת הכרטיסיות >

עיבוד ערכי - חינוכי

מי הם חסידי אומות העולם? | מושג באנימציה | יד ושם

מדליון חסידי אומות העולם

שאלות לדיון ושיח

צפו במושג המונפש - מי הם חסידי אומות העולם?

1. מהם העקרונות לפיהם ניתן האות?

2. מדוע לדעתכם נבחרו עקרונות אלו?

התבוננו במדליה המוענקת לחסידי אומות העולם.

1. מה כתוב עליה? מה מצויר עליה? הסבירו את המשפט

2. האם יש משפטים אחרים שלדעתכם אפשר היה להוסיף?

הצלת היהודים הייתה כרוכה בסכנה גדולה, לעתים אף בסכנת חיים. מה לדעתכם גרם בכל זאת לאנשים להסתכן בהצלת אנשים זרים לחלוטין?

אלו ערכים ערכיים-חברתיים נוספים מועברים בסרט?

Previous Next

# data[].attributes.attachment_link.title
פעילות חינוכית בעקבות הסרט: ילדה במסתור - שורדת השואה ברט בדיחי מספרת

# data[].attributes.attachment_link.description
ברט בדיחי נולדה בעיר ליון שבצרפת בשנת 1932.

# data[].attributes.headline
מבעד לעינינו - מתבוננים ויוצרים

# data[].attributes.subject
מבעד לעינינו - מתבוננים ויוצרים

# data[].attributes.headline
יאנוש קורצ'אק של הילדים

# data[].attributes.subject
יאנוש קורצ'אק של הילדים

# data[].attributes.attachment_link.title
קורצ'אק של הילדים

# data[].attributes.headline
מרחב למידה אינטראקטיבי - ילדים בגטו

# data[].attributes.subject
מרחב למידה אינטראקטיבי - ילדים בגטו

# data[].attributes.attachment_link.title
ילדים בגטו: מרחב למידה אינטראקטיבי | יד ושם

# data[].attributes.headline
אידה פינק - השואה בראי הספרות

# data[].attributes.subject
אידה פינק - השואה בראי הספרות

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
פורטל עובדי הוראה | מרחב פדגוגי

# data[].attributes.attachment_link.title
אידה פינק - השואה בראי הספרות - פורטל עובדי הוראה | מרחב פדגוגי

# data[].attributes.attachment_link.description
היכרות עם הסופרת ניצולת השואה אידה פינק ועם סיפוריה הנלמדים בחטיבת ביניים

# data[].attributes.attachment_caption
האי ברחוב הציפורים - אורי אורלב

# data[].attributes.headline
האי ברחוב הציפורים

# data[].attributes.subject
האי ברחוב הציפורים

# data[].attributes.attachment_link.title
האי ברחוב הציפורים

# data[].attributes.headline
בעקבות עיתוני בני הנוער מטרזין

# data[].attributes.subject
בעקבות עיתוני בני הנוער מטרזין

# data[].attributes.attachment_link.title
בעקבות עיתוני בני הנוער מטרזין

# data[].attributes.headline
קליטתם של ילדים ניצולי שואה בישראל – דילמות וקשיים

# data[].attributes.subject
קליטתם של ילדים ניצולי שואה בישראל – דילמות וקשיים

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מערך שיעור ליום השואה
מיועד לתלמידי כיתות ה'-ו'
משך הפעילות: שעה וחצי

שיעור זה מנסה לגעת בנקודת המפגש בין השואה להקמתה של מדינת ישראל בהיבט האישי. בשיעור ננסה לבחון את התהליך שעברו ילדים ניצולי שואה מסיום המלחמה ועד שלבי הקליטה הראשוניים בארץ. בסוף המלחמה נשארו בגרמניה ופולין כ-250 אלף יהודים ששרדו מהשואה. יהודים אלו עמדו לפני השבר והריק הגדול שהותירה השואה, והיה עליהם לשקם את חייהם. רבים מהם הסתייעו בארגונים יהודיים וציוניים והגיעו למוסדות שונים כגון מחנות עקורים, שם החלו לנסות לשקם את חייהם. בקרב ניצולים אלו היה שיעור גדול של ילדים. רוב הילדים הניצולים הסתתרו בתקופת המלחמה בזהות שאולה או חזרו מהאזורים המזרחיים של ברית המועצות, לשם נמלטו עם משפחותיהם בראשית המלחמה. ילדים אלו עמדו מול מציאות חדשה, לא מוכרת. לחלק מהילדים היו בני משפחה או מבוגרים אחרים ששמרו עליהם, אך רבים מהם מצאו עצמם בודדים בסוף המלחמה.

נעקוב אחר סיפוריהם של חמישה ילדים ניצולים. נלמד על הקשיים שהיה עליהם להתמודד אתם בסוף המלחמה, על ההתלבטות בשאלה היכן ימשיכו וישקמו את חייהם, ועל ההחלטה לעלות לארץ ותהליך הקליטה הראשוני בה.

פתיחה במליאה

פתיחה במליאה

בשלהי שנת 1944 וראשית שנת 1945, כשהסתיימה מלחמת העולם השנייה באירופה, הגיעה אל סופה גם השואה. הניצולים שוחררו מן המחנות והחלו לצאת ממקומות המסתור.

הצג לפני התלמידים את הציור:

חלקו את הכיתה לחמש קבוצות. כל אחת מהן תתמקד בעדותו של ניצול אחר. כל עדות מחולקת לכרטיסיות על פי נושאים. בכל אחד משלבי השיעור יתמקדו התלמידים בנושא (כרטיסייה) אחר. בסיום העבודה על כל אחת מן הכרטיסיות יהיה דיון כיתתי.
שימו לב: יש טקסטים בשתי רמות קושי, כפי שמסומן בכרטיסיות, וכדאי להתאים את הכרטיסיות לרמת התלמידים.

סוף המלחמה והשחרור

סוף המלחמה והשחרור

קריאה ועבודה בקבוצות - כרטיסייה 1
כל קבוצה תקבל את הכרטיסייה הראשונה בסיפור הניצול שהיא תקרא ותמלא את המשימות האלה:

ערכו רשימה של כל הרגשות המובעים בסיפור.

ערכו רשימה של הקשיים שהילד מתאר.

בחרו משפט המתאר את השינוי שחולל רגע השחרור.

דיון במליאה:

מה היו תחושות הילדים עם השחרור?

עם איזה קושי נאלצו הילדים להתמודד?

איזה שינוי חולל השחרור בחייהם של הילדים?

נסו לשער לאן מועדות פניהם של הילדים?

רבים מן הניצולים העדיפו לעזוב את אירופה משום שהייתה קשורה בזיכרונם לאימי השואה. חלק מהם בחרו לעלות לארץ. בשיעור זה בחרנו להתמקד בילדים שעלו לישראל.

ההחלטה לעלות לארץ ישראל והמסע אליה

ההחלטה לעלות לארץ ישראל והמסע אליה

קריאה ועבודה בקבוצות: כרטיסייה 2

לאחר קריאת הטקסטים התלמידים מתבקשים למלא את המשימות האלה:

דיון במליאה:

התקופה הראשונה בארץ

התקופה הראשונה בארץ

קריאה ועבודה בקבוצות: כרטיסייה 3

בכרטיסייה כתובות כמה שאלות, והתלמידים מתבקשים לענות עליהן לפני הקריאה ובמהלכה:
דיון

מה לדעתכם הקשיים הכרוכים במעבר לארץ חדשה?

מה הקושי העיקרי של הילדים בתקופה הראשונה בארץ?

האם הקושי של ילדים אלו שונה מהקשיים שחווים אנשים המהגרים לארץ חדשה?

לו יכולתם לעזור לילדים בקליטתם בארץ, מה הייתם עושים למענם? הסבירו את בחירתכם.

דיון ופעילות סיכום - מסר לילדי מדינת ישראל

דיון ופעילות סיכום - מסר לילדי מדינת ישראל

הרב ישראל מאיר לאו אמר על סוף המלחמה: "לאחר שש שנים של נעילת שערים, נפתח לפתע שער, והתחילו חיים חדשים. עולם אחר לחלוטין החל. היתה זו תחושה עמוקה של בראשית".
דונו עם התלמידים בשאלות האלה:

מדוע לדעתכם בחר הרב לאו לתאר את החיים החדשים במילה "בראשית"?

האם לדעתכם מילה זו מתארת במדויק את מצבם של הניצולים לאחר השואה? מדוע?

מה הייתם רוצים לאחל ולומר לניצול שאת סיפורו קראתם או לכל ניצול אחר שאתם מכירים?

ביבליוגרפיה וחומרים נוספים

ביבליוגרפיה וחומרים נוספים

כל הקטעים המובאים בשיעור זה לקוחים מתוך הספרים הבאים:

אורלב אורי, חיילי עופרת, ספריית פועלים, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר 1967.

אורלב אורי, משחק החול, כתר 2005.

מורגנשטרן נעמי, בת כזאת רצינו, יד ושם תשס"ז.

מורגנשטרן נעמי, רציתי לעוף כמו פרפר, יד ושם תש"ס.

שפירא יוסף, מעבר לחומות, הוצאת המחבר 2005.

לאו ישראל מאיר, אל תשלח ידך אל הנער, ידיעות אחרונות וספרי חמד 2005.

פעילות חינוכית טקס תערוכה מקוונת מן המחקר

Previous Next

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור בנושא קליטתם של ילדים ניצולי שואה בישראל - דילמות וקשיים

# data[].attributes.attachment_link.description
מערך שיעור ליום השואהמיועד לתלמידי כיתות ה'-ו'משך הפעילות: שעה וחצישיעור זה מנסה לגעת בנקודת המפגש בין השואה להקמתה של מדינת ישראל בהיבט האישי. בשיעור ננסה לבחון את התהליך שעברו ילדים ניצולי שואה מסיום המלחמה ועד שלבי הקליטה הראשוניים בארץ. בסוף המלחמה נשארו בגרמניה ופולין כ-250 אלף יהודים ששרדו מהשואה

# data[].attributes.headline
הייתי לבד - יהדות לוב בתקופת השואה

# data[].attributes.subject
הייתי לבד - יהדות לוב בתקופת השואה

# data[].attributes.attachment_link.title
הייתי לבד - יהדות לוב בתקופת השואה

# data[].attributes.headline
יאנוש קורצ'אק של הילדים

# data[].attributes.subject
יאנוש קורצ'אק של הילדים

# data[].attributes.attachment_link.title
קורצ'אק של הילדים

# data[].attributes.headline
לומדה בנושא קהילת יהודי סלוניקי

# data[].attributes.subject
לומדה בנושא קהילת יהודי סלוניקי

# data[].attributes.attachment_caption
הסרט האדום - נחמה רהב

# data[].attributes.headline
מערך למורה בעקבות לומדת קהילת יהודי סלוניקי

# data[].attributes.subject
מערך למורה בעקבות לומדת קהילת יהודי סלוניקי

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך למורה בעקבות לומדת קהילת יהודי סלוניקי

# data[].attributes.attachment_caption
עד אז רק קראתי על דברים כאלה בספרים - אורי אורלב

# data[].attributes.headline
עד אז רק קראתי על דברים כאלה בספרים

# data[].attributes.subject
עד אז רק קראתי על דברים כאלה בספרים

# data[].attributes.attachment_link.title
עד אז רק קראתי על דברים כאלה בספרים

# data[].attributes.headline
סיפורה של קהילת יהודי סלוניקי

# data[].attributes.subject
סיפורה של קהילת יהודי סלוניקי

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפורה של קהילת יהודי סלוניקי - הסרט

# data[].attributes.attachment_caption
האיש שידע לאהוב ילדים - יצחק בלפר

# data[].attributes.headline
האיש שידע לאהוב ילדים

# data[].attributes.subject
האיש שידע לאהוב ילדים

# data[].attributes.attachment_link.title
האיש שידע לאהוב ילדים

# data[].attributes.headline
כמו ציפור דרור בשמיים

# data[].attributes.subject
כמו ציפור דרור בשמיים

# data[].attributes.attachment_link.title
כמו ציפור דרור בשמיים

# data[].attributes.attachment_caption
פמוטים - נאוה סמל

# data[].attributes.headline
תגובת האוכלוסייה במדינות הכבושות על-ידי הנאצים לגורל היהודים בשואה

# data[].attributes.subject
תגובת האוכלוסייה במדינות הכבושות על-ידי הנאצים לגורל היהודים בשואה

# data[].attributes.attachment_link.title
תגובת האוכלוסייה במדינות הכבושות על-ידי הנאצים לגורל היהודים בשואה

# data[].attributes.attachment_caption
המסע של יו-יו - מיכל יאיר ברזילי

# data[].attributes.headline
המסע של יו-יו

# data[].attributes.subject
המסע של יו-יו

# data[].attributes.attachment_link.title
המסע של יו-יו

# data[].attributes.headline
מערכי שיעור לכיתות א'-ב' - בשבילי הזיכרון

# data[].attributes.subject
מערכי שיעור לכיתות א'-ב' - בשבילי הזיכרון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
פורטל עובדי הוראה | מרחב פדגוגי

# data[].attributes.attachment_link.title
מערכי שיעור לכיתות א-ב | יחיד ומשפחה | בשבילי הזיכרון | המרחב הפדגוגי | משרד החינוך

# data[].attributes.attachment_link.description
מערכי שיעור לכיתות א-ב | יחיד ומשפחה

# data[].attributes.headline
חומרי לימוד לכיתות א'-ב' - יד ושם

# data[].attributes.subject
חומרי לימוד לכיתות א'-ב' - יד ושם

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הוראת השואה בכיתות א'-ב' תכלול לימוד מבוקר של פרק השואה מתוך ההנחה שחשיפה מותאמת ומבוקרת יכולה להגן מפני טראומה ולמנוע השלכה לא נכונה של המושגים המרכזיים בנושא. בכיתות אלו חשוב להתמקד בסיפורו של היחיד תוך שימת דגש על "עוגנים נפשיים" שיקלו על ההתמודדות. בעזרת המפגש עם דמות מרכזית אחת תיווצר אמפתיה שתאפשר להכיל את הנושא ולהכיר מושגי יסוד ראשוניים.

כדי להגיע אל המשמעויות הערכיות ויחד עם זאת לא להציג מציאות מאיימת שאין ממנה מוצא, מוצע לטוות עם הילדים את הסיפורים האנושיים; להכיר מחד גיסא את מה שאבד - קהילות, משפחות, אנשים, נכסי תרבות, תפיסות ודעות - ומאידך גיסא להכיר סיפורי התמודדות, גבורה והצלה.

# data[].attributes.attachment_link.title
חומרי לימוד לכיתות א'-ב'

# data[].attributes.attachment_link.description
הוראת השואה בכיתות א'-ב' תכלול לימוד מבוקר של פרק השואה מתוך ההנחה שחשיפה מותאמת ומבוקרת יכולה להגן מפני טראומה ולמנוע השלכה לא נכונה של המושגים המרכזיים בנושא. בכיתות אלו חשוב להתמקד בסיפורו של היחיד תוך שימת דגש על "עוגנים נפשיים" שיקלו על ההתמודדות.

# data[].attributes.headline
העם היהודי ותרבותו

# data[].attributes.subject
העם היהודי ותרבותו

# data[].attributes.attachment_link.title
העם היהודי ותרבותו

# data[].attributes.headline
"ילדה בגטו" - ניצולת השואה גניה רזניק

# data[].attributes.subject
"ילדה בגטו" - ניצולת השואה גניה רזניק

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור על הסרט: ילדה בגטו – ניצולת השואה גניה רזניק מספרת

# data[].attributes.attachment_link.description
גניה רזניק נולדה בוורשה שבפולין בשנת 1934. עם הקמת הגטו בעיר נכלאו בו גניה ומשפחתה. בפברואר 1942 הצליחו גניה, הוריה ואחיה לברוח מהגטו ולהסתתר. גניה והוריה נשלחו לכפר, שם שהו בזהות בדויה עד לסיום המלחמה. סיפורה של גניה משולב בקטעי אנימציה ומותאם לילדים בגילאי 10 – 12.

# data[].attributes.headline
"חפץ ישן ומרופט... מקומו יישאר לעד"

# data[].attributes.subject
"חפץ ישן ומרופט... מקומו יישאר לעד"

# data[].attributes.headline
פעילות - "חפץ ישן ומרופט... ומקמו יישאר לעד"

# data[].attributes.subject
פעילות - "חפץ ישן ומרופט... ומקמו יישאר לעד"

# data[].attributes.attachment_link.title
חפצים חינוך מיוחד 2.4.

# data[].attributes.headline
רציתי לעוף כמו פרפר - חנה גפרית

# data[].attributes.subject
רציתי לעוף כמו פרפר - חנה גפרית

# data[].attributes.attachment_link.title
רציתי לעוף כמו פרפר

# data[].attributes.headline
פעילות בעקבות הספר "רציתי לעוף כמו פרפר"

# data[].attributes.subject
פעילות בעקבות הספר "רציתי לעוף כמו פרפר"

# data[].attributes.attachment_caption
כוכבים צהובים - צרויה להב

# data[].attributes.headline
כוכבים צהובים

# data[].attributes.subject
כוכבים צהובים

# data[].attributes.attachment_link.title
כוכבים צהובים

# data[].attributes.headline
חיי הילדים היהודיים בעולם שבטרם שואה

# data[].attributes.subject
חיי הילדים היהודיים בעולם שבטרם שואה

# data[].attributes.attachment_caption
העדי של עדי - נאווה מקמל-עתיר

# data[].attributes.attachment_caption
האיש שידע לאהוב ילדים - יצחק בלפר

# data[].attributes.headline
האיש שידע לאהוב ילדים

# data[].attributes.subject
האיש שידע לאהוב ילדים

# data[].attributes.attachment_link.title
האיש שידע לאהוב ילדים

# data[].attributes.attachment_caption
סיפורו של שמחה - שמחה הולצברג

# data[].attributes.headline
סיפורו של שמחה

# data[].attributes.subject
סיפורו של שמחה

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפורו של שמחה

# data[].attributes.headline
פרקי עדות: זיכרונות ממשפחה שהייתה | המשפחה לפני השואה

# data[].attributes.subject
פרקי עדות: זיכרונות ממשפחה שהייתה | המשפחה לפני השואה

# data[].attributes.headline
"הייתי ילד בקינדר טרנספורט" - סיפורו של ניצול השואה הנרי פונר

# data[].attributes.subject
"הייתי ילד בקינדר טרנספורט" - סיפורו של ניצול השואה הנרי פונר

# data[].attributes.headline
פרקי עדות: משפחה בין שבר לעוגן | המשפחה בתקופת השואה

# data[].attributes.subject
פרקי עדות: משפחה בין שבר לעוגן | המשפחה בתקופת השואה

# data[].attributes.attachment_caption
סיפורו של ז'ילבר בלום - נעמי מורגנשטרן

# data[].attributes.headline
סיפורו של ז'ילבר בלום

# data[].attributes.subject
סיפורו של ז'ילבר בלום

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפורו של ז'ילבר בלום

# data[].attributes.headline
"זיכרון לנצח נצחים" - ילדים בתקופת השואה

# data[].attributes.subject
"זיכרון לנצח נצחים" - ילדים בתקופת השואה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
רציונל

במהלך השנים של מלחמת העולם השנייה תיעדו רבים מן היהודים את חייהם באמצעות כתיבת יומן, שירים ומכתבים, ציור תמונות מחיי היומיום ואפילו באמצעות צילום. בין המתעדים היו גם ילדים, לעיתים צעירים מאוד. לפנינו חמישה ספרי זיכרונות של ילדים, שנכתבו בזמנים שונים, במקומות שונים ובנסיבות שונות, אך לכולם מכנה משותף אחד: כולם מהווים מעין קפסולה של זמן.

ספרי הזיכרונות נכתבו בנקודת זמן מסוימת במהלך השואה ותיעדו רגע אחד או תקופה, בינות השנים הקשות של המלחמה. הם משקפים את רוח האדם, רוח הילד וסביבתו בעתות של שבר ומשבר, עם התפוררות שגרת החיים וקריסת העולם המוכר. למרות המציאות הקשה, נותרו כוחות בילדים ובמי שהקדישו להם ברכה בספרי הזיכרונות, לעמוד מול נחשול האלימות וגסות הרוח וליצור ספרים יפים המאוירים בעדינות, המגלים מעט על תרבות הכתיבה בשנים שקדמו למלחמה. קריאה בספרי הזיכרונות וחקירתם חושפים בפנינו את סיפורם של חמישה ילדים, ויחד איתם מתגלים במעט מי שהטביעו חותם בספרי הזיכרונות: בני משפחה וחברים שגורלם נקשר יחד במסע הישרדות קשה.

עיון בספרי הזיכרונות מזמן דיון חינוכי בנושאים מרכזיים בתקופת השואה, בהתאם לרמתם הקוגניטיבית והרגשית של תלמידים בכיתות ו. הוא מביא בפניהם היכרות עם נושאי יסוד כגון: זהות יהודית, יחס לאחר, התמודדות בעת משבר, משפחה, חינוך, חברות, עזרה הדדית, זיכרון ואמפתיה. כל אלה משולבים עם הנושאים העולים בלימוד השואה: העולם היהודי שבטרם השואה, קשיי החיים בגטו והתמודדות אתם, אובדן, מאמצי הצלה והדילמות הנלוות להם, המאמצים שנדרשו מהניצולים בתהליך הארוך והקשה של החזרה לחיים והשיקום. ספרי הזיכרונות וסיפורי הילדים מעניקים לתלמידים יכולת ליצור אמפתיה כלפי הילדים שניצלו. לאורך השיעור המורה תדגיש את העובדה כי הילדים כולם ניצלו ושקמו את חייהם. מעבר לכך שעובדה זו משמשת כעוגן של ביטחון עבור הילדים, יש בה מסר המאיר מושגים חינוכיים חשובים כגון תקווה, המשכיות וחיים מלאי משמעות גם אחרי המלחמה. חשוב לקיים דיון עם התלמידים שבמהלכו יעבדו רגשית את הנושאים שיעלו במהלך השיעור, תוך התבוננות מעמיקה בסוגיות ובדילמות שייוצגו בפניהם. מסיבה זו חשוב שהדיון ינוהל על ידי דמות חינוכית משמעותית בחיי התלמידים, המהווה מעין "עוגן נפשי" בהתמודדות עם תוכן השיעור וספרי הזיכרונות.

מהלך השיעור

השיעור מורכב מארבעה שלבים:

א. פתיחה - הכיתה תתבונן בלשונית ראשונה בה מוצגים פרגמנטים מספרי הזיכרונות אליהם יתווספו טקסטים (כרמזים). על התלמידים יהיה לנחש שהמכנה המשותף לכולם הוא ., אשר בסופה ייצרו התלמידים תעודות זהות לכל ילד, לרבות אופציה ליצירת מפה אינטראקטיבית של התחנות הגיאוגרפיות שעברו הילדים שניצלו עד לעלייתם לארץ (עבודה בקבוצות מול ביוגרפיות קצרות ואתר התערוכה המקוונת) ספר זיכרונות
ב. תעודת זהות (לשונית שנייה) - היכרות עם הילדים שספר הזיכרונות שלהם מוצג ב תערוכה המקוונת
ג. מליאה ודיון - הצגת חמשת הילדים במליאה באמצעות נציגי הקבוצות ותעודות הזהות, תוך העלאת מושגים שליוו את חייהם: משפחה, חברות, פרידה, התמודדות, זיכרון, אמפתיה. לאחר מכן המורה תעמיק בביוגרפיה של אחת מהילדים, פרנצ'סקה קווסטלר (לימים: נורית שטרן), תוך שימת דגש על ילדותה, משפחתה והחיים שלפני המלחמה, מחבוא ומחנה עבודה, הצלה בתוך המחנה, עזרה הדדית, השחרור והשיבה הביתה, עלייה לישראל. המליאה תלווה בקטעי עדות המוצגים בלשונית השלישית, תוך התייחסות למושגים ולרעיונות העולים מתוכם. המליאה תסוכם במפה המובאת בלשונית הרביעית, המציגה את התחנות בדרכה של נורית עד עלייתה לארץ, אליה מתווספים המסלולים של יתר הילדים.
ד. מושגים - חלוקת הכיתה לקבוצות בהתאם לשישה מושגים. התלמידים יגדירו את המושג וירחיבו אותו באמצעות כרטיסיות של ההקדשות והברכות שנכתבו בספרי הזיכרונות (אותם המורה ידפיס מבעוד מועד), תוך הנמקת הבחירה

שלב א' - פתיחה

קודם הצלילה לעומק השיעור, על התלמידים לנחש מהם הפריטים המוצגים בלשונית הראשונה באתר השיעור, אליה יוספו רמזים (בלחיצה על כפתור הרמז) - ציטטות מתוך ספרי הזיכרונות.

שאלות לדיון ( לאחר שהתלמידים ניחשו נכונה):

מהו ספר זיכרונות? מתי משתמשים בו? מה הוא מבקש לזכור? מה נועד ספר זיכרונות לציין?
(ספר זיכרונות כקפסולה של זמן, מבקש לזכור רגע או תקופה, לכבוד אירוע משמח או לעיתים קודם פרידה)

האם יש לכם ספר זיכרונות? באלו נסיבות הספר נוצר? האם תוכלו לחשוב על דוגמאות הדומות לספר זיכרונות?
(ספרי אירועים - ספר לידה לכבוד הולדתו של תינוק, ספר אורחים בבת/בר מצווה או באירועים, ואפילו פייסבוק ואיחולים על הקיר לכבוד יום-הולדת)

האם להורי התלמידים יש ספר זיכרונות או לסבים שלהם?
(ניתן לשאול את השאלה הזו מבעוד מועד, קודם השיעור, כהכנה לקראתו).

האם ספר זיכרונות הוא מתנה יפה בעיניכם? מדוע?

למה נוהגים לעיתים להשתמש בטקסט מוכן בהקדשה? האם גם אתם נוהגים לעשות כך?

שלב ב' - תעודת זהות

קיימות שתי אפשרויות למילוי תעודות הזהות, בהתאם לרמה הקוגניטיבית של התלמידים:
אפשרות א': הכיתה תמלא תעודת זהות אחת בליווי המורה, באמצעות הביוגרפיות המוצגות בלשונית השנייה, וכן באמצעות דפדוף ועיון בספרי הזיכרונות המוצגים בתערוכה המקוונת.
אפשרות ב': הכיתה תתחלק לחמש קבוצות, ותיצור חמש תעודות זהות שונות, עבור חמשת הילדים בעלי ספרי הזיכרונות, באמצעות הביוגרפיות המוצגות בלשונית השנייה, וכן באמצעות דפדוף ועיון בספרי הזיכרונות המוצגים בתערוכה המקוונת. כל קבוצה תתמקד בילד אחר, ותקבל מהמורה דיוקן מודפס של הילד ותעודת זהות למילוי הפרטים.
בסיום המשימה ניתן לבקש מהתלמידים, בהתאם לרמתם הקוגניטיבית, למלא את המסלול הגיאוגרפי שעבר כל ילד ממקום הולדתו ועד עלייתו ארצה, תוך הצבת נקודות ציון ב מפת גוגל (בהתאם לשמות המקומות המצוינים להלן בעברית ובלועזית). ניתן להעזר בהסבר ליצירת מפות אישיות של גוגל.

שלב ג' - מליאה ודיון

בראשית הדיון תציג כל קבוצה את הילד שחקרה, באמצעות תעודת הזהות שמילאה (ניתן להשתמש תוך כדי בספר הזיכרונות מהתערוכה המקוונת). בעת ההצגה, המורה תאסוף סוגיות המשותפות לכל הילדים, ותעלה לדיון שאלות הנוגעות לספרי הזיכרונות. המורה תדגיש כיצד ספרי הזיכרונות משקפים את רוח האדם, כמו גם את כוחות ההתמודדות של הילד בעת מצוקה וקריסת העולם המוכר. במהלך הדיון נעזר בקטעי וידאו של נורית שטרן, הלוא היא הילדה פרנצ'סקה קווסטלר בעלת ספר הזיכרונות, שנתנה את עדותה בשנת 1997 בביתה שבירושלים.
נקודות לדיון ושאלות המלוות את הצגת תעודות הזהות:

ספר הזיכרונות של לידיה סוזנה הניג נכתב כאשר היתה בבית הספר, ורוב הברכות נכתבו על ידי חברותיה לכיתה. לעומתן, גם אביה כתב לה ברכה. מה ההבדל בין ברכות החברות לזו של האב? צפו בקטע 1 מתוך עדותה של נורית שטרן על גילויי אנטישמיות וכיצד הוריה הגנו עליה.
(ספר הנכתב על ידי חברות - לזיכרון קודם פרידה, לעומת האב המברך את בתו, מלווה אותה בחייה ומגן עליה כל עוד יכול)

ספר הזיכרונות של פרנקה קלצ'בסקה נכתב בתוך גטו לודז', כאשר היתה בבית ילדים במרישין. אלו מהברכות חושפות את הקשיים שבחיים בגטו? כיצד פרנקה התמודדה איתם לדעתכם? שימו לב לחומרים מהם עשוי הספר ולדלותו.
(המורה תסביר בקצרה מהו גטו ותדון במאפייניו כמקום סגור, ברעב ובמחלות, עוני, פירוק המסגרות המוכרות של היומיום).

לכבוד יום הולדתה של יאדז'יה בייטנר הוענקו לה שני ספרי זיכרונות. שני הספרים נעשו על ידי אסירות במחנה העבודה בו שהתה, אחותה יצרה אחד מהם. מה ההבדל בין הספרים? מדוע יאדז'יה העידה כי היתה זו "מסיבה שהייתה הדלה ביותר בחומר והעשירה ביותר ברוח שהייתה לי או שתהיה לי אי פעם", מדוע היתה זו מסיבה מיוחדת כל כך?

ספר הזיכרונות של פרנצ'סקה קווסטלר נכתב במחנה עבודה, אולם יש בו רשימות יוצאות דופן של מתכונים של מאכלים שונים. מדוע לדעתכם פרנצ'סקה וחברותיה כתבו את המתכונים בתוך המחנה וספציפית בתוך ספר זיכרונות?

ספר הזיכרונות של נורברט קורצמן נכתב בעת מסעו יחד עם בית היתומים מאירופה לטהרן, ומשם לארץ ישראל. שימו לב לשפות השונות בהן נכתב הספר. במה שונה ויוצא דופן ספר זה?

מה היתה משמעותו של ספר הזיכרונות עבור הילד בשנות המלחמה? מה העניק הספר לילד?
(התגברות על קשיים, מזכרת מבני משפחה, מזכרת מחברים, זיכרון של החיים הנורמליים של לפני המלחמה, אהבה, שמחה)

למה יכול היה לשמש ספר הזיכרונות עבור הילד לאחר המלחמה, בעת שיקומו וקליטתו בארץ?

בחלק האחרון של הדיון נפנה לסוגיית השחרור, כמו גם למשמעות המושגים זיכרון ואמפתיה. באמצעות עדותה של נורית שטרן, התלמידים יתוודעו לנקודת המבט של הניצולה, וכיצד היא תופשת את משמעות העדות והזיכרון ומה היא מייחלת לדורות הבאים.

צפו בקטע 2 מתוך עדותה של נורית שטרן על קבלת הפנים של מלך שבדיה לה זכתה בשחרור.
נורית-פרנצ'סקה זוכרת את השחרור כרגעים מאושרים, אולם מה לדעתכם היו הקשיים שעוד נכונו לה ועימם התמודדה, כיתר הילדים, עם השחרור?
(הערה למורה: נורית מתארת ששמו אותם ב"קרנטן", כלומר בבידוד רפואי)
(נסו לדון עם התלמידים על רגעי השחרור, החזרה הביתה או החיפוש אחר מחסה / בית חדש, הבדידות, חיפוש אחר בני המשפחה, וכיצד ילדים התמודדו עם רגשות פרידה והצורך לפתוח בחיים חדשים. הערה למורה: נורית מתארת ששמו אותם ב"קרנטן", כלומר בבידוד רפואי)

המורה תציג בפני הילדים את המפה המופיעה בלשונית הרביעית, תוך שהיא מדגישה את המסלול שעשה כל ילד, מרגע הולדתו עד הגיעו ארצה. רצוי להתחיל במסלול של פרנצ'סקה (נורית) ולסיים במסלול המפרך של נורברט-נתן.

מה היו לדעתכם הציפיות של הילדים לקראת העלייה ארצה ואלו קשיים ציפו להם בארץ החדשה?

נורברט-נתן מתאר כי הוא ואחותו הגיעו לארץ כ"ילדים זקנים". למה לדעתכם התכוון ולמה רומז בהגדרה זו?
(ילדים רבים נאלצו לקבל על עצמם אחריות רבה כבר בפרוץ המלחמה, בעזרה ובפרנסת המשפחה וכן בשמירה על האחים הקטנים. במהלך שנות המלחמה ילדים נאלצו לעבוד בעבודות שונות, כפי שעולה מסיפורם של חמשת הילדים. לעיתים לא נותרה להם ברירה אלא לקבל על עצמם אחריות הורית, כאשר נאלצו לדאוג לעצמם מאחר שהוריהם לא תפקדו או ניספו, ואפילו לטפל באחיהם ולשמש להם כתחליף להורים)

מהיכן שאב הילד את הכוחות להתמודד עם הקשיים שפקדו אותו ואת משפחתו? צפו בקטע 3 מתוך עדותה של נורית שטרן על הכוחות שאפשרו לה להתגבר על הקשיים.

המורה תדון עם התלמידים במושג אמפתיה - רגש ההזדהות עם אדם אחר, חבר או מכר, ואפילו עם סיפור של ילד שאנחנו לא מכירים. מה אנחנו מרגישים כלפי הילדים בעלי ספרי הזיכרונות?
(כשאנחנו מבינים מהי אמפתיה, אנו מסוגלים להבין באופן רציונלי שאנחנו מזדהים עם אדם אחר, אבל באותה העת, הרציונליות מונעת הצפה ומעניקה לנו גבולות - שליטה על הרגשות שלנו, ויוצרת הפרדה ברורה בין האני לבין האחר, בין הילד לבין הקרבן)

מהו זיכרון? מדוע חשוב לנו לזכור? מדוע לדעתכם היה חשוב ללמוד על ספרי הזיכרונות של הילדים? צפו בקטע 4 מתוך עדותה של נורית שטרן על תקוותה והמסר לדורות הבאים ועל תקוותה.
(הערה למורה: נורית מאחלת שהילדים שלה לא יהיו "secondary citizenss" - כלומר אזרחים סוג ב' )

שלב ד' - מושגים

המורה יכתוב על הלוח את המושגים הבאים: חברות, פרידה, אמפתיה, משפחה, התמודדות וזיכרון, שעלו במהלך השיעור. הכיתה תחולק לשש קבוצות. כל קבוצה תקבל לידיה בריסטול, צבעים, טושים, דבק ומספרים. המורה יחלק את הכרטיסיות המודפסות של ספרי הזיכרונות והתצלומים (הניתנים להדפסה בלשונית השנייה). התלמידים יעצבו כרזה שכותרתה המושג: תחת הכותרת יכתבו את הגדרת המושג ואופיו, ובעזרת הכלים והחומרים העומדים לרשותם, יעטרו את הכרזה תוך שימוש בציטטות מספרי הזיכרונות.

ניתן ליצור תערוכה קבועה בכיתה, המשותפת לכרזות המושגים ולתעודות הזהות של הילדים תחת כותרת מתאימה שהילדים יבחרו יחד, דוגמת "אל תשכחו אותי" או "זיכרון לנצח נצחים".

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור בנושא "זיכרון לנצח נצחים" - ילדים בתקופת השואה

# data[].attributes.attachment_link.description
במהלך השנים של מלחמת העולם השנייה תיעדו רבים מן היהודים את חייהם באמצעות כתיבת יומן, שירים ומכתבים, ציור תמונות מחיי היומיום ואפילו באמצעות צילום. בין המתעדים היו גם ילדים, לעיתים צעירים מאוד. לפנינו חמישה ספרי זיכרונות של ילדים, שנכתבו בזמנים שונים, במקומות שונים ובנסיבות שונות, אך לכולם מכנה משותף אחד: כולם מהווים מעין קפסולה של זמן.

# data[].attributes.headline
כעוף החול - על תקומתם של ניצולי השואה בישראל

# data[].attributes.subject
כעוף החול - על תקומתם של ניצולי השואה בישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
כעוף החול - על תקומתם של ניצולי השואה בישראל

# data[].attributes.headline
"ילדה במסתור" - שורדת השואה ברט בדיחי

# data[].attributes.subject
"ילדה במסתור" - שורדת השואה ברט בדיחי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ברט בדיחי נולדה בעיר ליון שבצרפת בשנת 1932. לאחר כיבוש צרפת על ידי גרמניה ביוני 1940 והסכנה למעצר וגירוש יהודים מצרפת, הועברה ברט למקום מסתור בביתה של מאדאם מסונה, שם חיה בזהות בדויה עד לסוף המלחמה.

סיפורה של ברט משולב בקטעי אנימציה ומותאם לילדים בגילאי 11 - 14 (כיתות ה' - ז').

לפני הצפייה בסרט

הקדמה קצרה לפני הצגת הסרט חשובה עבור התלמידים - היא תאפשר להם לצפות בו מתוך מקום של רוגע נפשי ובטחון. יש להדגיש בפניהם שהם יצפו בסרט על ילדה ששרדה את השואה ושמה ברט. ניתן לפתוח בשאלה למה מתקשרת להם המילה שואה. דבר זה חשוב בעיקר על מנת לאפשר אוורור של רגשות, וכן על מנת להבין את המקום הרגשי ומידת ההבנה של התלמידים בנושא זה. אין פירוש הדבר כי יש להיכנס לעומק הנושא או לתיאורים לא נעימים. בנוסף, על מנת להבין את המסגרת ההיסטורית בתוכה מתרחש הסיפור, חשוב להקדיש כמה דקות לרקע ההיסטורי של צרפת בתקופת מלחמת העולם השנייה. רקע היסטורי קצר וכלי עזר לתלמידים בנושא תוכלו למצוא בהמשך המערך.

הסרט שלפניכם מאפשר שיח חינוכי ערכי ומוגן אודות השואה עם תלמידים בכיתות ה' - ז', והוא מדגים מספר עקרונות פדגוגיים חינוכיים של יד ושם:

1. כבר מראשית הסרט הילדים מתוודעים לעובדה, כי מדובר על ילדה שניצלה, מה שמאפשר להם ליצור כלפיה אמפתיה.

2. הסרט עוקב אחר סיפור חיים של ניצול: חייה של ברט לפני השואה מיוצגים על ידי תצלומים ואנימציה. התיאור של תקופת החיים במסתור ובזהות בדויה עומד בסימן הקשיים בו: החובה לשחק ולחיות בזהות בדויה, המרחק מההורים, הפחד מפני הלשנה, לצד כוחות ודרכי ההתמודדות: שמירה על קשר עם ההורים באמצעות מכתבים, חיי הכפר השלווים ובעיקר משפחת מאסונה.

3. הסיפור בנוי בחלקו בטכניקה של אנימציה, אשר מאפשרת, מצד אחד להציג לתלמידים מושגים מרכזיים בתולדות השואה, ומצד שני, העובדה שמדובר באנימציה, מאפשרת לדברים להיות מיוצגים לתלמידים באופן שאיננו טראומטי.

סיפורה של ברט בדיחי

ברט אלזון בדיחי נולדה בשנת 1932 בליון שבצרפת, להוריה יצחק וסבינה. ביוני 1940 נכבשה צרפת על ידי גרמניה. הוריה של ברט הצטרפו ל- UJRE - "איחוד היהודים להתנגדות ולסיוע". חברי הארגון, בין היתר, העבירו ילדים יהודים למקומות מסתור, כך הגיעה ברט אל ביתה של מאדאם מסונה, בכפר לה מונסטל, שם חיה בזהות בדויה, כילדה נוצרייה, במשך שלוש שנים. מאדאם מסונה אף הצילה את חייה במהלך סריקות הגרמנים בחפשם אחרי יהודים. לאחר המלחמה היא הוכרה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם. במהלך המלחמה עסקו הוריה של ברט בהצלת ילדים יהודים, מציאת מקומות מסתור ואף גיוס נשק למחתרת. הם גם השתתפו בלחימה על שחרור ליון במסגרת המחתרת הצרפתית.
לאחר שחרור צרפת חזרה ברט לליון עם הוריה, שם נולדה אחותה הצעירה. בשנת 1952 התחתנה ברט עם בן ציון בדיחי, סטודנט ישראלי שלמד בליון וכעבור ארבע שנים הם עלו לישראל. הוריה עלו אף הם ופעלו להנצחת זכר פעילותה של המחתרת הצרפתית והנספים בשואת יהדות צרפת. ברט עובדת ביד ושם שנים רבות והיא אחת ממייסדי ארגון "עלומים", ארגון הילדים שהוסתרו בצרפת בתקופת השואה. ברט מתגוררת בירושלים, יש לה שני בנים, נכדים ונינים.

רקע היסטורי ויזאולי: צרפת במלחמת העולם השניה. (לחצו כאן להגדלה)

במאי 1940 פלשה גרמניה לצרפת ותוך חודש וחצי, ב 22 ביוני, היא נכנעה לצבא הגרמני. צרפת חולקה לחמישה איזורים, מהם שניים עיקריים - האזור הצפוני שנשלט על ידי הגרמנים והאזור הדרומי, שכונה גם 'האיזור החופשי' ונשלט על ידי ממשלת וישי, ששיתפה פעולה עם הגרמנים, בראשותו של מרשל פטן. עם חלוקת צרפת, ברחו מיליוני צרפתים, בהם יהודים רבים, אל האיזור החופשי. באיזור הצפוני הכבוש סבלו היהודים מרדיפות, מעצרים וגירושים. ממשלת וישי חיזקה יותר ויותר את קשריה עם גרמניה, כך שגם באיזור הדרומי סבלו היהודים מחקיקה אנטישמית שחוקקה הממשלה, חקיקה שהלכה והחמירה. בהמשך היא אף עצרה וגירשה יהודים רבים. החל מקיץ 1942 החלו להתחזק קולות מהאוכלוסייה הצרפתית שהתנגדו לממשלה ואל הצעדים האנטי יהודיים שהיא מוציאה לפועל. בעקבות כך התחזקה תנועת המחתרת, נערכו מחאות פומביות וחלקים מן האוכלוסייה עזרו ליהודים במציאת מקומות מסתור, בכפרים ובמנזרים, ואף בבריחות אל מעבר לגבול צרפת. לחץ דעת הקהל על הממשלה להפסיק את צעדיה כנגד היהודים הלך וגבר. אך במקביל גרמניה המשיכה ללחוץ על ממשלת וישי להגביר את הרדיפות ולגרש מספר גדול יותר של יהודים. לבסוף בנובמבר 1942, כבשו הגרמנים גם את אזור הדרום החופשי, וצרפת הפכה כמעט כולה לאזור כיבוש גרמני. חלק קטן נותר עבר לשליטה איטלקית למשך כמה חודשים, אך גם הוא נכבש בסופו של דבר בספטמבר 1943 על ידי הגרמנים. כעת היהודים בכל צרפת היו נתונים לסכנה ממשית של רדיפות וגירושים והגרמנים חיפשו אחרי יהודים שהסתתרו והוחבאו. ממשלת וישי המשיכה להיות ממשלה פעילה, אך תחת הוראותיהם הברורות של הגרמנים.

לבסוף באוגוסט 1944 שוחררה צרפת על ידי בעלות הברית.

לאחר הצפייה בסרט

יש חשיבות רבה לשיח עם התלמידים בעקבות הסרט. לשיח זה כמה תפקידים ואפשר לגשת אליו מכיוונים שונים -

עיבוד קוגניטיבי - המורה מוודא כי התלמידים הבינו את הסיפור המסופר בסרט. כמו כן הסרט מציג נושאים ומושגים היסטוריים שניתן לפתח את הבנתם כגון חיי יהודים לפני השואה, המושג מלחמה, מחתרת, מעצר יהודים, חיים בזהות בדויה, חסידי אומות העולם ועוד.

עיבוד רגשי - עיסוק בנושא מורכב כמו השואה יכול להציף קשיים רגשיים, בעיקר כשעוסקים בנושאים כגון פרידה ממושכת מההורים, מעבר למקום זר, מסתור וחיים בזהות בדויה לאורך זמן. העיבוד הרגשי מאפשר דגש על נקודות האור והחוזק מתוך הסרט, על מנת לאפשר לתלמידים להכיל את הסיפור, ולבנות אצלם תחושה של חוסן. עיבוד שכזה שם דגש על דרכי ההתמודדות בזמני מצוקה ובשימוש בדמיון וביצירה בסרט ובכך לווסת את העומס הרגשי.

עיבוד ערכי-חינוכי - הכרחי שהלימוד אודות הנושא יהיה משולב עם התפתחות עולם הערכים של הילד בכלל ועם החינוך הערכי בבית הספר בפרט. על כן, חשוב כי חלק מרכזי מהדיון שיתקיים בכיתה לאחר הסרט יוקדש למושגים הערכיים שהסרטון מעלה - נתינה, עזרה לזולת, אכפתיות בתוך עולם של כאוס

לפניכם הצעות לפעילויות מגוונות עם התלמידים שנועדו לעיבוד רגשי והבנת הסרט. ניתן לבחור באחת או יותר מן הפעילויות המוצעות ולהתאים אותן לרמת הכיתה.

פעילויות לעיבוד קוגניטיבי

סיפורה של ברט בתוך המאורעות ההיסטוריים

ערכו רשימה של מאורעות ועובדות היסטוריים הבאים לידי ביטוי בסיפורה של ברט. כדאי להתשמש ברקע ההיסטורי המופיע בתחילת המערך.

שאלות לדיון ושיח

1. אילו עובדות בסרט הפתיעו אתכם?

2. מהו לדעתכם המסר העיקרי של ברט? מה חשוב לה שילמדו מן הסיפור שלה?

עבודה בקבוצות/זוגות

לפניכם כרטיסיות תמונות מן הסרט. בחרו שלוש תמונות מן הסרט וחברו עבורן כותרת. הסבירו את המתרחש בתמונה ואת הכותרת שבחרתם.
להדפסת הכרטיסיות>

פעילויות לעיבוד רגשי

שאלות לדיון ושיח

1. מה הרגשתם במהלך הצפייה בסרט?

2. מה לדעתכם החוויה העיקרית והחשובה בסיפורה של ברט?

3. אלו דברים עזרו לה להתמודד עם הקשיים?

4. בחרו דמות מן הסרט ותארו תכונה שמאפיינת אותה. הביאו דוגמא המעידה על התכונה.

5. אילו שאלות הייתם רוצים לשאול את ברט?

שמש אסוציאציות - נקודות חוזק ואור:

מהם נקודות החוזק, העוגן, האור שמצאתם במהלך סיפורה של ברט?

הסבירו את בחירתכם.

עבודה בקבוצות/זוגות

לפניכם כרטיסיות תמונות מן הסרט. בחרו שתי תמונות משמעותיות בעיניכם והסבירו מדוע.
להדפסת הכרטיסיות >

עיבוד ערכי - חינוכי

מי הם חסידי אומות העולם? | מושג באנימציה | יד ושם

מדליון חסידי אומות העולם

שאלות לדיון ושיח

צפו במושג המונפש - מי הם חסידי אומות העולם?

1. מהם העקרונות לפיהם ניתן האות?

2. מדוע לדעתכם נבחרו עקרונות אלו?

התבוננו במדליה המוענקת לחסידי אומות העולם.

1. מה כתוב עליה? מה מצויר עליה? הסבירו את המשפט

2. האם יש משפטים אחרים שלדעתכם אפשר היה להוסיף?

הצלת היהודים הייתה כרוכה בסכנה גדולה, לעתים אף בסכנת חיים. מה לדעתכם גרם בכל זאת לאנשים להסתכן בהצלת אנשים זרים לחלוטין?

אלו ערכים ערכיים-חברתיים נוספים מועברים בסרט?

Previous Next

# data[].attributes.attachment_link.title
פעילות חינוכית בעקבות הסרט: ילדה במסתור - שורדת השואה ברט בדיחי מספרת

# data[].attributes.attachment_link.description
ברט בדיחי נולדה בעיר ליון שבצרפת בשנת 1932.

# data[].attributes.headline
מנהיגה מלידה - סיפורה של פאני בן עמי

# data[].attributes.subject
מנהיגה מלידה - סיפורה של פאני בן עמי

# data[].attributes.headline
חוה - יומנה של נערה מגטו טרזין

# data[].attributes.subject
חוה - יומנה של נערה מגטו טרזין

# data[].attributes.headline
מערכי שיעור לכיתות ה'-ו - בשבילי הזיכרון

# data[].attributes.subject
מערכי שיעור לכיתות ה'-ו - בשבילי הזיכרון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
פורטל עובדי הוראה | מרחב פדגוגי

# data[].attributes.attachment_link.title
מערכי שיעור לכיתות ה-ו | יחיד ומשפחה - פורטל עובדי הוראה | מרחב פדגוגי

# data[].attributes.headline
חומרי לימוד לכיתות ה'-ו' - יד ושם

# data[].attributes.subject
חומרי לימוד לכיתות ה'-ו' - יד ושם

# data[].attributes.attachment_link.title
חומרי לימוד לכיתות ה‘-ו’

# data[].attributes.attachment_link.description
המערכים החינוכיים אודות השואה לכיתות ה'-ו' מתמקדים בסיפורם של ילדים אשר הנושאים ההיסטוריים נשזרים בו והם מתרחבים גם לסוגיות של גורלה של המשפחה ומגוון גורלות נרחב יותר. בשלב זה, הסוגיות החינוכיות כגון הצלה, עזרה הדדית ועוד מקבלות עומק נוסף.התכנית שלהלן מאפשרת לימוד מבוקר של פרק השואה ומושגי היסוד המלווים אותו, מתוך ההנחה שחשיפה מותאמת ומבוקרת יכולה לסייע בהימנעות מטראומה והשלכה לא נכונה של המושגים המרכזיים בנושא

# data[].attributes.headline
בר ובת מצווה בתקופת השואה

# data[].attributes.subject
בר ובת מצווה בתקופת השואה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מיועד לתלמידי חטיבות הביניים והחטיבות העליונות
משך הפעילות: כשעתיים

טקס בר-המצווה על-פי היהדות הוא שלב המעבר בין ילדות לבגרות. כל בת המגיעה לגיל 12 ובן בהגיעו לגיל 13 נחשבים כאחראים למעשיהם וחייבים בכל המצוות. הגיל שנקבע בתקופת המשנה תאם את ציפיות החברה מן האדם, זהו גיל שזמן מועט אחריו נישאו והקימו משפחות ולכן טקסי בר-המצווה היוו מעבר פורמלי מילדות לבגרות. במהלך השנים השתנתה המשמעות של בר-המצווה בהתאם לשינויים שעברה החברה שהפכה למודרנית, אך תמיד נותר הטקס כשלב מעבר משמעותי ביותר בחייו של האדם. מערך זה מביא את סיפורם של כמה ילדים שזכו לחגוג את טקס בר-המצווה בתקופת השואה. הוא דן במושג "ילדות" לפני השואה ובוחן האם ואלו שינויים חלו בו במהלכה, תוך התמקדות בטקס בר המצווה הן כשלב מעבר בין ילדות לבגרות בכלל והן כאירוע שקיבל משמעות ייחודית בעיני ההורים והילדים בתקופת השואה.

מומלץ לקיים שיעור זה כחלק מהפעילויות הכיתתיות בשנת בר/בת - המצווה. את הפעילות יכולים התלמידים לתעד באמצעות צילום תמונות סטילס או וידאו ולהכין עם סיומה תערוכה או להקרין סרט קצר במסגרת ערב משותף להורים ותלמידים.

מילדות לבגרות

נתחיל בדיון כללי בכיתה בו ידונו התלמידים במושג ילדות ומה משמעותו מבחינתם. בדיון זה יכול המורה להעלות גם את השאלה מהו טקס בר-המצווה, כיצד חגגו אותו סבא וסבתא, הוריי, ומה אני עשיתי כדי לציין אותו?
משימות הכנה לקראת הפעילות בכיתה:

התלמידים יתבקשו מבעוד מועד להביא לכיתה אלמנט כלשהו (צעצוע, ציור, תמונה מאלבום המשפחה, סיפור שסיפרו להם, קטע מוסיקלי ועוד) המזכיר להם או המסמל עבורם את ילדותם.

התלמידים יתבקשו לחפש באינטרנט את המושג בר/בת-מצווה, ו/או לראיין מישהו מבני משפחתם (הוריהם, הסבים והסבתות, אחים גדולים) על האופן בו חגגו את בר/בת-המצווה שלהם.

לפני תחילת הפעילות כדאי ליצור בכיתה שני מוקדים:

מוקד אחד ובו המרכיבים השונים (שהביאו התלמידים) המסמלים את הילדות.

מוקד אחר ובו חפצים מטקסי בר/בת-מצווה (תפילין, טלית), תמונות שצולמו במהלך חגיגות בר/בת-מצווה ברחבי העולם וכן ראיונות התלמידים עם בני משפחתם.

בכל מוקד יצורפו לאלמנטים השונים כרטיסיות עם הסברים קצרים. התלמידים יסתובבו בכיתה ויבחנו את האלמנטים השונים בשני מוקדי הפעילות. בהמשך, מתוך האלמנטים האישיים שהביאו התלמידים יוביל המורה את הכיתה לדיון על המושג "ילדות" -

אלו אסוציאציות מעלה המילה "ילדות"

מהם שמות התואר המאפיינים את שלב הילדות

איזו משמעות יש לילדות

את תשובות התלמידים כדאי לרשום על לוח או בריסטול, ולהסב את תשומת לב התלמידים לכך בהמשך הפעילות, כאשר נשווה בין מאפייני ילדות "רגילה" לבין המאפיינים הייחודיים לילדות בשואה.

לאחר מכן ינחה המורה את השיחה לדיון על משמעות בר/בת-המצווה -

איזו משמעות יש לטקס המעבר

אלו מאפיינים יש ל"בגרות" בשונה ממאפיינים של "ילדות"

אלו תפקידים קיבלו על עצמם ילדות וילדים בתקופות קדומות עם הגיעם לבגרות

ילדות בשואה

בעזרת עדויות אחדות של מי שהיו ילדים בשואה ומספרים על ילדותם, נבחן את שאלת ההתבגרות בתקופת השואה ונדון בתפקידים של הילד בתקופת השואה ובהתבגרות המהירה. נציג בפני התלמידים שלוש עדויות של ניצולים שהיו ילדים בתקופת השואה. הכיתה תחולק לקבוצות בנות שישה תלמידים. כל קבוצה תתחלק לזוגות וכל זוג יקרא עדות אחת מתוך שלוש העדויות של הניצולים. לאחר קריאת העדות, יתכנסו שלושת הזוגות וידונו יחדיו בשאלות הבאות (להלן "שאלות מנחות" בפעילות לתלמידים).

פעילות לתלמידים -

לפניכם קטעים מעדויותיהם של בלהה שפר, ישראל ארנסט ושלום אילתי, שהיו ילדים בתקופת השואה. קראו את העדויותודונו בשאלות המנחות.

ניצולת השואה בלהה שפר:
נולדה בגרמניה בשנת 1932 ולאחר ליל הבדולח, ב- 1938, ברחה עם משפחתה להולנד. עם כיבוש הולנד על-ידי הנאצים, נתפסו היא ומשפחתה ונשלחו למחנה ווסטרבורק ומשם לברגן בלזן. מברגן בלזן נשלחו דרך תורכיה לישראל בהסכם חילופי שבויים ייחודי מאוד וחד פעמי, במסגרתו הוחלפו יהודים, בגרמנים שישבו בארץ ישראל (הטמפלרים).

"מה אני זוכרת בתור ילדה מהכיבוש? אחד הדברים הראשונים זה שהיה צריך ללבוש את הטלאי. הייתי אז ילדה בת שמונה וחצי. מיום שנולדתי הייתה תלויה על צווארי שרשרת זהב עם מגן דוד בתוך עיגול. אבא שם לי אותה על הצוואר כשראה אותי לראשונה. בלעדיה לא הלכתי לשום מקום. ... אני זוכרת שהיינו שתי חברות, ביום הראשון יצאנו עם הטלאי הזה, הוצאנו גם את השרשרת שלנו (גם לה הייתה שרשרת עם מגן דוד), והלכנו ככה גאות שאנחנו יהודיות! אני לא התביישתי בטלאי, הייתי דווקא גאה!

...חוץ מזה באמת צריך היה להקפיד, שבכל בגד שאני לובשת יהיה הטלאי הזה... ...אבל תמיד הייתה ההטרדה הזאת, הסכנה שיכולים לעצור אותך ברחוב... כשבאתי לבית הספר, הייתה החידה מי נמצא ומי איננו. היה עוד משהו באווירה הכללית, אבל מנקודת מבט של ילדה, כל הבעיה שלי הייתה אם אני פוגשת היום גרמנים או לא. אם אני פוגשת גרמנים - יום רע. אם לא פגשתי גרמנים - היום יהיה לי טוב. זו בערך הפילוסופיה של ילדה בת 10 ... אבל חוץ מזה, אנחנו היינו ילדים והשתדלנו להיות שמחים...

החיים מתנהלים בבית בלי אבא. אחי התחיל לדאוג לכל מיני עבודות פרנסה. סבתא מאד מאוד שיגעה את כולנו, היא הייתה עצבנית מאד. מאד קשה היה לאימא להתמודד אתה. אבל אלה החיים. וככל שהזמן עבר, הגזרות היו תכופות יותר, כל הזמן יש אירועים.

ואז הגיע הערב בו כולנו היינו בבית. שמענו רעש והמולה ברחוב. ידענו שאלו המשאיות של הגרמנים. שמענו את המהומה, שמענו צרחות, שמענו בכיות. ואז, עד שהגרמנים פתחו את הדלת, אחי הגדול נעלם. הגרמני קרא את הרשימה וקרא את השם של אחי. ואז אימא שלי אמרה: (בשבילי בתור ילדה, זה היה שוק) 'זה לא הבן שלי. מאז שאבא שלו לא בבית, אני לא מכירה אותו, הוא לא נמצא פה, הוא עצמאי. אני לא יודעת איפה הוא.' אבל המשפט הזה 'הוא לא הבן שלי', זה היה בשבילי שוק. אני הייתי נורא מבוהלת. יש לי אח קצת יותר גדול ממני, אז הוא אמר לי: 'ששש... את זה היא אומרת רק בשבילם תשתקי!' ואימא שלי אדישה לגמרי...". 1

מידע אודות ווסטרבורק
במאי 1940 נכבשה הולנד ע"י הנאצים כחלק ממסע הכיבוש הנאצי של ארצות אירופה. בהולנד חיו אז כ- 140,000 יהודים וביניהם משפחות רבות של פליטים יהודים מגרמניה (כמו משפחתה של בלהה שפר). בין השנים 1942-1944 שימש ווסטרבורק מחנה מעבר ליהודי הולנד שגורשו למזרח אירופה, רובם הושמדו שם. בסה"כ נאסרו בווסטרבורק ושולחו ממנו כ- 100,000 יהודים. במחנה זה היו יהודים ששהו תקופה ממושכת, ואחרים שזמן קצר לאחר הגעתם נשלחו להשמדה. החיים במחנה המעבר היו מנותקים ומבודדים מהעולם החיצון כאשר מעל לכל ריחפה חרדת השילוח ליעד בלתי נודע, שהיה במרבית המקרים להשמדה. יהודים שחיו בווסטרבורק זמן ממושך יצרו מערכת קהילתית אשר כללה גם חיי תרבות ודת.
ניצול השואה ישראל ארנסט:
ישראל ארנסט מספר על ילדותו בגטו לודז'. לגטו נכנס קצת לפני שהיה בן 13 ושהה בו במשך 4 שנים, עד שהיה בן 17.

"אין ילדות, אין, לא הייתה. הילדות פסקה. אין חברים ולא מדברים על זה ולא מחפשים חברים ולא מחפשים ידידים ולא מחפשים אף אחד. מחפשים רק מזון. זאת הייתה התחושה של כל אדם ושל כל ילד - לחפש מזון, שיוכל להתקיים, שיוכל לעבור את הזמן. זה קשה לתאר... בגטו זה היו טרגדיות. אם וילדים נפרדו, לא דיברו אחד עם השני כתוצאה ממזון. גנבו אחד מהשני מזון רק כדי להתקיים. לא ידעו בדיוק, הדבר הזה שנקרא להתחשב בשני כמעט שלא היה קיים. הרדיפה, השאיפה של למצוא בזבל קליפות של תפוחי אדמה, שזה היה מאוד אכיל, שזה היה כבר השיא על זה היו הורגים אחד את השני. בטח אנשים יתפלאו שאני בגיל צעיר כזה הייתי מסוגל לקלוט את כל הרשמים האלה אני רוצה שאנשים ידעו, לא הייתה ילדות, כולם היו מבוגרים, כולם חיפשו איך להינצל. כולם ידעו מה זה נקרא מוות, וכולם ידעו שצריך לאכול, ואם אין אוכל אז מתים...". 2

מידע אודות גטו לודז'
בשנת 1939 היו בעיר לודז' כ- 223,000 יהודים שהיוו יותר משליש מתושבי העיר. באפריל 1940 גורשו כ- 164,000 מיהודי לודז' לחלק המוזנח ביותר בעיר, שם הוקם הגטו )רבים מתושבי לודז' ברחו לאזורים אחרים בפולין(. בשטח הגטו הייתה צפיפות רבה, היו בו בסה"כ 48,000 חדרי מגורים (בממוצע חיו 5 נפשות בחדר אחד) רובם בבתי עץ, בלי מים זורמים ובלי ביוב. תנאי הדיור הללו גרמו למגפות, בעיקר טיפוס, ממנה מתו רבים. הרעב היה המצוקה הגדולה והתמידית של תושבי גטו לודז' שקיבלו הקצבת מזון דלה במשך 4 שנים. סיבות רבות הקשורות להיסטוריה של גטו זה מנעו מהברחות מזון וסחר בשוק שחור לפעול בגטו, כך שכמעט ולא ניתן היה להשיג עוד אוכל. בגטו היו מפלגות וארגוני נוער שהפעילו פעילויות תרבותיות בגטו. הם הקימו ספריות, ערבי תרבות, הצגות ועוד. בזמן קיומו של הגטו שולחו תושבים רבים להשמדה. בתחילה היה זה למחנה חלמנו, ובאוגוסט 1944, עם חיסול הגיטו, נשלחו אחרוני תושביו למחנה השמדה אושוויץ בירקנאו. לאחל חיסול הגטו נשארו בשטחו כ- 1,000 יהודים מתושביו. יהודים אלה אולצו לארוז את תכולת בתי המלאכה )הרסורטים( שבגטו וכן לנקות את שטח הגטו לאחר חיסולו.
ניצול השואה שלום אילתי:
שלום אילתי נולד בשנת 1933 בקובנה שבליטא. בשנת 1944, ביזמת אמו, נמלט שלום מהגטו, הסתתר אצל ליטאים וכך ניצל. ילדותו של שלום הייתה מורכבת ממציאות הגטו, אימת האקציות, חרדה ובדידות.

"התלולית שלי: מאחורי ביתנו, כמו במספר מקומות נוספים בשטח הגטו, היה בור גדול, ודאי פריכריית עפר. בתוכו גדלו צמחי בר וקנה. כאן גיליתי נמלים, חיפושיות, חגבים וגמלי שלמה שאפשר היה לשחק בהם, לתלוש את גפיהם אחד לאחד, לבנות להם גטו. שעות יכולתי לבלות שם ביחידות בפינה משלי, על גבי מתלול עפר גבנוני שהיה לי גם ספינה, גם מטוס, ואני קברניטה. כאן איש לא הצר צעדיי ודבר לא הגביל את דמיוני. והייתה הכלבה בלקה. כשמה - לבנה. שמא בעלי המקום הקודמים נטשוה כאן, או נקלעה ממקום למקום אחד. שערה קצר, קטנה, גמישה וידידותית. לראשונה בחיי היה לי כלב ולא ידעתי את נפשי מרוב שמחה. היה לה כתם צהוב על צידה השמאלי, גם על גופה וגם על זרבוביתה, והוא שעשע את כל רואיה - כלב יהודי ממש, עונד את אות קלוננו כנדרש. ימים תמימים הייתי משחק איתה, כורה לה מאורה אשר תוליך את שנינו הרחק מכאן.

אולם באו זמנים אחרים ובלקה, כאילו חשה בשינויים העומדים להתחולל, נעלמה לנו. אולי פשוט חלפה לה מבעד לחוטי התיל ופנתה לפינה שקטה יותר. לפחות נחסך מאיתנו הצורך למסור אותה לרשויות, כפי שנגזר כעבור זמן-מה על כל בעלי חיות בית. ולי נותרה שנים רבות ערגה לכלב משלי.

הסמטה שבה התגוררנו בקצה הגטו הייתה נוחה יחסית. הגדר חסמה את המשכה בהותירה לנו פינה חבויה במידת מה. כך התאפשר כאן לנהל קשרי חליפין מבעד לגדר עם ליטאים מן הסביבה. באותה עת עדיין לא היו הזקיפים מקפידים מדי, ואת האיסור להתקרב למרחק פחות משני מטרים אל חוטי התיל פירשו במתינות מסויימת. בעוד השומרים מתרחקים במסלול סיורם ובטרם הם שבים, אפשר היה להספיק לעשות משהו". 3

מידע אודות גטו קובנה
בפרוץ המלחמה סופחה קובנה לברית המועצות. בקיץ 1941 כבשו אותה הנאצים. באוגוסט 1941 נכלאו בגטו יהודי קובנה, כ- 29.760 איש. באוקטובר 1941 החלו סדרות של רציחות במהלכן נרצחו כ 12,000 יהודים בפאתי העיר, כמחציתם ילדים. בגטו הוקמה "מועצת הזקנים של קהילת הגטו היהודי בקובנה", שהייתה אחראית על חיי הגטו בכלל ועל הפעילויות החינוכיות והתרבותיות בפרט. בגטו הוקמו מוסדות סעד, בית-חולים, בית-ספר, תזמורת ועוד. פעילויות התרבות והדת היו אסורים, אך על-פי המסורת של יהודי קובנה המשיכו גם בגטו בלימוד תורה, פעילות חינוכית ובמתן עזרה הדדית. גטו קובנה חוסל סופית ביולי 1944, כאשר הצבא האדום (צבא ברית המועצות) התקרב לעיר.
שאלות מנחות:

ישראל ארנסט אומר שבגטו "לא הייתה ילדות". האם לדעתכם העדים (בלהה או שלום) שאת עדותם קראתם היו מסכימים עם אמירה זו?

אילו היו שואלים את העד שקראתם את הסיפור שלו, אֵלו אירועים או מחשבות גרמו לו להרגיש שהוא כבר לא ממש ילד רגיל, מה לדעתכם הייתה תשובתו/ה?

בחרו משפט אחד או חלק אחד מהעדות, שנגע ללבכם במיוחד.

אין לשאלה זו תשובה אחת. הכוונה היא שהתלמידים יגדירו את האירועים המשמעותיים ואת התפניות שנראה להם שהמְסַפרים עברו. סגנון השאלה מכוון ליצירת אמפתיה כלפי הילד שאת עדותו הם קראו, ולהדגשת הפער בין שאיפותיו של ילד למציאות בה הוא חי. ניתן גם לפתח רגישות בקריאה בעזרת החזרה למאפיינים שציינו התלמידים קודם לכן, והמייצגים בשבילם את עולם הילדות, כך יוכלו התלמידים לחוש בפער ובעיוות עמם התמודדו הילדים בשואה. זו דרך שעשויה פעמים רבות לעורר את התלמיד לקריאה אמפתית של העדות, לתת לו מוטיבציה לבחון מהו יחסו לדברים הכתובים ולאפשר לו אקטיביות בזמן הקריאה שבדרך כלל היא פסיבית.

נקודות להתייחסות לאחר קריאת העדויות -
בלהה שפר - בעדותה מתארת בלהה התפוררות של עולם הילדות: אמנם "אנחנו היינו ילדים והשתדלנו להיות שמחים", היא מעידה, אך יומה סובב סביב המפגש או אי-המפגש עם הגרמנים ואחיה נאלץ לקבל על עצמו את תפקיד המבוגר ולדאוג לפרנסת המשפחה שכן האב איננו. מעניין לראות שבעדותה שמה בלהה דגש על הדברים שאומרת האם. ה"התכחשות" של האם לבנה מותירה על בלהה רושם קשה ביותר: נראה שהקושי טמון הן בעובדה שהאם משקרת והן בגלל מהות השקר. זהו שקר שנוגע בעצב חשוף: בקוד האוניברסלי הקיים בין הורים/מבוגרים לבין ילדים. קוד לפיו הורים לא מותירים את ילדיהם להתמודד לבד עם העולם שבחוץ. האמנה הבלתי-כתובה לפיה המבוגרים הם אלו המגוננים על הילדים - אמנה זו מתנפצת לנגד עיניה של בלהה, כאשר לכמה רגעים היא סבורה שהאם נטשה את מי שאמורים להיות היקרים לה מכל: ילדיה. התפוררות עולם הילדות באה כאן לידי ביטוי בפגיעה האנושה בכל עולם הערכים בו האמינה ילדה בת שמונה.
הנחיות לתלמידים לאחר הקריאה:

ספרו לחברי הקבוצה, מהו הקטע שנגע ללבכם במיוחד.

אֵלו אירועים נראים לכם כחשובים במיוחד בעדות?

אֵלו בעיות ואֵלו התמודדויות מיוחדות עמדו בפני הילדים שפגשתם בעדויות אֵלו, בתקופת השואה? נסו לחשוב על יחסי הורים וילדים, צרכים של ילדים, אבדן הילדות, מצוקות פיזיות ועוד.

כיצד לדעתכם היו ישראל, בלהה ושלום מגדירים את עצמם? ילדים-מבוגרים / מבוגרים צעירים / מבוגרים ילדותיים/ ילדים / מבוגרים.

ישראל ארנסט - אצל ישראל כבר אין התפוררות, אלא אובדן מוחלט של עולם הילדות ושל כל מה שהיה מוכר לפנים. את הקוד הברור של מבוגרים המגוננים על הצעירים מהם - ניפצה המציאות של רעב קשה מנשוא בגטו - רעב שלא הותיר דבר מערכי המוסר, החברות והחמלה של העולם הישן. ממרחק של זמן, מסתכל ישראל בעולם שבו חווה את ילדותו, ורואה בו ילדות אבודה. כפי שהיטיב לבטא יוסף זלקוביץ', אף הוא מגטו לודז': "[...] האם יש לך בכלל ילדים בגטו? המין הזה הולך ונכחד עוד בטרם יתפתח ליצור המכונה ילד ואם יש לו מזל ואינו שובק חיים לכל חי, הרי הוא נעשה מיד יהודי בוגר ומושלם. בגטו אין ילדים אלא יהודים קטנים [...]".

שלום אילתי - בעדותו של שלום, אנו מקבלים לכאורה את עולם הילדות בחזרה: משחקים על גבי תלולית העפר ועם הכלבה בלקה. אולם קריאה קפדנית מראה עולם אחר: תלולית העפר היא המקום היחיד ש"איש לא הצר צעדיי ודבר לא הגביל את דמיוני". נוסף לכך, חולם שלום על מקום רחוק שבו לא ייאלצו יהודים לענוד את אות הקלון ולהתגורר מוקפים בחוטי תיל. הסמטה שבה מנהלים הילדים קשרי חליפין עם הליטאים שמעבר לגדר והעובדה שהאחרונים מפרשים את האיסור להתקרב לגדר במתינות מסוימת, מבהירה שישנם מקרים אחרים בהם ניסיונות להשיג מזון וחפצים הסתיימו בכי רע. פירושו של דבר שעולם הילדות המוגן - פרוץ למעשה והילדים על-מנת להתקיים, חייבים לבוא במגע עם אנשים מסוכנים. זהו עולם של סכנה, שהמבוגרים אינם יכולים להגן עליהם מפניו.

פעילות זו העוסקת במאפייני הילדות המשתנים של ילדים מתקופת השואה, מורכבת מקריאת טקסטים ודיון עליהם. נקודת המוצא שלנו היא, שילדים הם ילדים באשר הם, חוויות מרכזיות מעולם הילדות מקשרות בין ילדים, כמו שפה. דרך זו של קריאה ודיון בעולם של הילדים אז והיום, בד בבד עם השוני שחל בעולמם של הילדים מתקופת השואה יאפשר דיון אישי ואמפטי. יש לזכור ולהסביר לתלמידים כי השוני בין הסיפורים מקורו בסיבות רבות ומגוונות כגון: אזורים שונים בהם חיו הילדים, גילם השונה של הילדים ואופיו השונה של כל ילד הגורם לו להתייחס למציאות באופן אחר. הדיון כולו יוביל בסופו של דבר להבנת הרקע בתוכו התקיימו טקסי בר-המצווה אותם יכירו התלמידים בשלב מאוחר יותר.

בר מצווה בגטו ובמחנה

נקיים דיון סביב מספר עדויות של ילדים שחגגו את בר-המצווה שלהם בתקופת השואה, תוך בדיקת המשמעויות שניתנו לטקס. נציג בפני התלמידים ארבע עדויות של ניצולי שואה. התלמידים יישארו באותן קבוצות, כפי שהיה בחלק ב' של הפעילות. כל זוג יקרא עדות אחת מתוך ארבע העדויות של הניצולים בלהה שפר, ג'ילבר בלום, ישראל ארנסט ומשה פורת (את עדותו הקצרה של ישראל ארנסט תקרא הקבוצה שקיבלה את עדותו של ג'ילבר בלום). לאחר קריאת העדות, יתכנסו שלושת הזוגות וידונו יחדיו בשאלות הבאות (להלן "שאלות מנחות" בתוך פעילות לתלמידים).

פעילות לתלמידים -

לפניכם חלקים נוספים מתוך עדויותיהם של בלהה שפר וישראל ארנסט ובהם תיאורי טקסי בר/בת-מצווה. בנוסף, מצורפים סיפורי בר-המצווה של ג'ילבר בלום ומשה פורת.
ניצולת השואה בלהה שפר:

"כל הזמן שהיינו בווסטרבורק, היינו מקבלים חבילות מאחי (שהיה מחוץ למחנה עם המחתרת ההולנדית). היינו מקבלים מכתבים, והיינו מקבלים חבילות. בחבילות האלה היו כל מיני דברים שאפשר להשיג ודברים שנשמרים, שימורים, צנצנת ריבה, חפיסת שוקולד... כאשר ידענו שאנחנו עוברים לברגן בלזן, כשאנחנו מסתדרים שם בצריף, חילקו תה ולחם עם הריבה הנוזלית הזאת שהייתה אחר כך האוכל הקבוע שלנו בברגן בלזן, אז אימא אומרת: 'נתאסף כאן על יד המיטה ונאכל משהו'. ואז המשפחה מתאספת ואנחנו מתיישבים. ואז אימא שלי מתכופפת אל התרמיל שלה ושולפת צנצנת ריבת תות שדה, שאני אהבתי מאוד מאוד, ולפעמים אחי היה שולח בחבילה. וכבר לא הייתה לנו בזמן האחרון חבילה מאחי. ואז כולם מתפלאים, ואימא אומרת לי: 'מזל טוב- בת-מצווה שלך, יום הולדת שלך'. כלומר, הייתי אז בת 12 . אימא זכרה לעשות איזה אירוע ושמה בתיק שלה את הצנצנת הזאת. זאת הייתה חגיגת בת-המצווה שלי. זה היה ביום שהגענו לברגן בלזן.

ואז הגיע הזמן שאחי השני, מאיר, הגיע לגיל בר-מצווה. אבי דאג שמישהו יקח על עצמו ללמד אותו מה שילד צריך לדעת לבר מצווה. לעלות לתורה, לברך, אפילו קצת לקרוא בתורה. הוא לימד את אחי. אנשים שהיו במחנה ועזבו, הרבה פעמים השאירו תרמילים נטושים. אז אחר כך היו מסתכלים מה יש בהם. וכך נמצא זוג תפילין נטוש של מישהו שנשלח הלאה, והחליט שאת זה הוא לא צריך. אבי לקח את זה, ומצא מישהו שיבדוק אם זה בסדר. אני אפילו הצלחתי לארגן מתנה לאחי. אישה שישנה באזור שלנו שכחה את הסידור שלה. אז במקום שהסידור יתגלגל אימא שלי אמרה: 'תקחי את זה, תשמרי על הסידור שלא יתגלגל'. זה היה סידור יפה. אז כתבתי שם הקדשה לאחי, וזאת הייתה המתנה שלי לבר-מצווה שלו.

אחי עוד שלח חבילה עם בקבוק יי"ש ואימא שלי אפתה עוגה מלחם ישן, זה היה פטנט שלה, אני לא יודעת בדיוק איך היא עשתה. היא לקחה את זה, פוררה את זה עם ריבה, ועל התנור (בכל צריף היה תנור גדול) היא אפתה עוגה. והייתה לנו בר-מצווה! אחי עלה לתורה, ואפילו קרא קצת בתורה. הוא התחיל להניח תפילין, ושתו לחיים, ואכלו עוגה! זו הייתה הבר-מצווה של אחי". 1

ניצול השואה ג'ילבר בלום:
נולד בצרפת בשנת 1931, הוא ומשפחתו הסתתרו בצרפת משנת 1942 עד 1944. ב- 1944 ברח עם קבוצת ילדים מאורגנת לשוויץ שהייתה נייטרלית במלחמה, ושם חי אצל דודתו.

"באמצע שנת 1943 החלו השוטרים לחפש את היהודים בבתיהם. בדרך כלל הם היו מגיעים לדירות של יהודים ששכניהם הלשינו עליהם. לכן, ביום שתפסו את שכנינו היהודים, שגרו בקומה מעלינו, עברנו לגור בדירה קטנה ומוזנחת שהסתתרה מאחורי בניין קרוב לבית הכנסת. היינו בדירה חודשים אחדים והגעתי לגיל שלוש עשרה. לא היו לי שום ציפיות לחגוג בר-מצווה. לכן הופתעתי כל כך כשאבא הביא לי - מי יודע מהיכן? זוג תפילין. בשבת בבוקר הלכנו כל בני המשפחה לבית הכנסת, ואני עליתי לתורה. עם סיום התפילה עזבו המתפללים במהירות את בית הכנסת, ולמרות מצב החירום קיבלתי לא פחות משישים וחמש מתנות!". 2

מחבוא בצרפת
בקיץ 1940, ערב הכיבוש הנאצי חיו בצרפת כ 350,000 יהודים, ביניהם פליטים יהודים שברחו מגרמניה. עם כיבוש הגרמנים את צרפת היא חולקה לשני אזורים: האזור הכבוש הכולל את פריז, שהיה נתון לשלטון גרמני מלא, והאזור "החופשי" תחת משטר וישי, שהיה משטר צרפתי לאומני. כ-100,000 יהודים, בהם משפחתו של ג'ילבר בלום, ברחו מהאזור הכבוש על-ידי הגרמנים לאזור ה"חופשי" בתקווה ששם יהיו תנאים טובים יותר, אולם ממשלת וישי אימצה את המדיניות האנטי-יהודית של הנאצים ולקחה חלק פעיל בגירוש היהודים שבשטחה. יהודי צרפת נלקחו למחנות מעבר, ומשם נשלחו להשמדה בעיקר לאושוויץ. חלק מהיהודים חיפשו לעצמם מקומות מחבוא, בעיקר משנת 1942 כאשר החלו המשלוחים להשמדה. החיים במחבוא היו תלויים בחסדי זרים שיספקו מקום כזה. במחבוא עצמו שהיה לעיתים חדרון קטן בו חיו מספר נפשות, ללא אור יום וללא יכולת לצאת, יצרו המתחבאים עולם פנימי. איש לא ידע מתי המלחמה תסתיים ומתי יוכלו לצאת מהמחבוא, לעתים חיו כך במשך שנים ללא כל קשר עם העולם שבחוץ, מצבים אֵלו עוררו מתחים רבים בתוך הקבוצה. לעתים לבש המחבוא צורה של מעין ירידה למחתרת. משפחתו של ג'ילבר בלום, לדוגמה, עברה דירה וחיה בזהות בדויה, בני-המשפחה מיעטו לצאת מהבית, כאשר מאפיל עליהם הפחד היומיומי שיהדותם תתגלה.
ניצול השואה ישראל ארנסט:

"הבר-המצווה שלי הייתה בתוך הגטו, זה היה בקיץ... זכור לי מה שקיבלתי לבר-מצווה שלי. קיבלתי מאחי יחזקאל ז"ל זוג תפילין וסידור וקיבלתי מאימא סנדוויץ' עם צנוניות. זאת הייתה הבר מצווה שלי". 3

ניצול השואה משה פורת:
נולד בהונגריה ובשנת 1944 גורש לגטו דברצין, שם שהה מספר שבועות, עד שנשלח למטהאוזן. לקראת סוף המלחמה השתתף בצעדות המוות, שרד אותן ושוחרר באזור גרמניה.

"היום יום רביעי 21 ביוני 1944. השעה מוקדמת ביותר בבית החרושת ללבנים בגטו דברצין. מישהו נוגע בכתפי. אני מתעורר. דודי לוחש לי: "מוישל'ה... מוישל'ה... האם אתה יודע שהיום הוא יום הבר-מצווה שלך? האם אתה מוכן היום להניח תפילין ולהתפלל?

"אני מוכן!" לחשתי לדודי בקול ברור.

הוצאתי את התפילין מתוך תרמיל הגב. אֵלו התפילין שאבא קנה בחופשתו האחרונה לפני שנכנסו הגרמנים לעיר וסגרו אותנו בגטו. בשבועות הראשונים בגטו, התאמנתי בכריכת רצועות התפילין על הזרוע ועל אצבעות כף ידי השמאלית. בגטו הוצא איסור החזקת טליתות, ספרי תורה ותפילין. העובר על האיסור ייענש ב- 75 מלקות! רציתי להניח את התפילין על הזרוע לראשונה כשאבא לצדי, אלא שאבי נלקח מאתנו. הכנסתי את נרתיק התפילין אל תוך חולצתי, וגם סידור תפילה. כשידי הייתה בתוך ידו של דודי, הגענו אל משרפת הלבנים. ירדנו אל המרתף האפל. אני מוציא בדחילו את התפילין משחיל את ידי ומברך, ברוך... אשר קדשנו במצוותיו וציוונו להניח תפילין. ופטר זיסמן עונה לי ב'אמן'. אנחנו מתפללים. חולצים את התפילין. חוזרים למקומנו. אימא כבר חיכתה לנו. עדיין הפחד על פניה. אימא הוציאה מתוך שקית שבתרמיל חופן גרגירי חומוס מבושלים, וחילקה אותם לכל בני המשפחה שהתקבצו סביבנו". 4

דברצין - הונגריה
ב 19 במארס 1944 כבשו הנאצים את הונגריה, בה חיו כ- 725,000 יהודים. הונגריה הייתה המדינה האחרונה שנכבשה על-ידי הנאצים, שנה לפני סיום המלחמה. מיד עם הכיבוש הוכרחו יהודי הונגריה לתפור על בגדם את הטלאי הצהוב, בתי עסק יהודים נסגרו, ילדים יהודים הוצאו מבתי-ספר ועוד. בבודפשט, בירת הונגריה, הוקם גטו לשם נדחקו יהודי העיר שעדיין לא נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ בפולין. מהערים הקטנות יותר ברחבי הונגריה שולחו להשמדה, תוך חודשיים, ממאי עד יולי 1944, מעל 430,000 יהודים הונגרים. חלק מהיהודים נשלחו למחנות ריכוז ומחנות מעבר, ביניהם
העד משה פורת, שהיה אסיר במחנה מעבר דברצין, שהיה מעין גטו שבו ריכזו את יהודי הסביבה.
שאלות מנחות:

מהו, לדעתכם, הדבר שבלעדיו אי אפשר לחגוג בר-מצווה?

אֵלו בעיות עמדו בפני ילדים ומשפחותיהם שרצו לחגוג בר-מצווה בתקופת השואה?

קִראו את הסיפורים, ובחרו בהם את הדבר שנראה לכם החשוב ביותר למי שמספר את הסיפור. הסבירו מדוע בחרתם דווקא בו?

סביר להניח כי בשביל תלמידים בימינו, טקס בר-המצווה הוא אירוע חשוב מבחינה דתית, קהילתית וחברתית. תלמידים מוזמנים לטקסי בר-המצווה אחד של השני אשר בחלקם מלווים במסיבות גדולות ורבות משתתפים. העדויות על טקסי בר/בת-מצווה בתקופת השואה מוכיחות כי גם כשנלקח הכל - יש לעצם קיום המנהג משמעות, ואף כזו המתבלטת על רקע האין שמסביב. לעתים זוהי ממש יצירת יש מאין, והילדים (כיום אנשים מבוגרים) זוכרים זאת היטב ומודעים לגדולת המעשה.

שימו לב לכך שהתלמידים נדרשים לנסות ולפתח רגישות לאופן בו מספר העד את סיפורו ולמשמעות התיעוד. לדוגמה: האם ישנן הבעות רגש או האם התיאור "יבש"? האם התיאור רחב ומלא פרטים או עדות תקצירית? אֵלו דמויות מודגשות? מה התפקיד שלהן? אֵלו אלמנטים מודגשים? מה מקומו של תיאור האוכל? מה מקומו של תיאור הטקס? מה מקומו של הילד עצמו?

נקודות להתייחסות לאחר קריאת העדויות -

בימינו מקבלת חגיגת בר/בת-המצווה אופי ראוותני לעתים. עדותה של בלהה מראה שחוסר האמצעים לא מוביל בהכרח לביטול של המעמד המיוחד. דווקא על רקע האנדרלמוסיה שפקדה את חיי היהודים, האמצעים הדלים והיכולות המוגבלות, הניסיון של ההורים לציין את האירוע מקבל משמעות רבה שניצולי השואה זוכרים בהתרגשות ומתוך הערכה גם לאחר שנים רבות.

בעולם שלפני המלחמה, את טקס הקבלה של הילדים לחברת הבוגרים ליוו המבוגר והקהילה. בתקופת השואה נשאלת השאלה האם ממשיך הטקס להיות מלווה בתהליך הדרגתי? והאם מבוגרים שחיים בעולם שכולו שבר, יכולים בכלל לספק לילדים את הליווי הדרוש? אביה של בלהה מנסה להכין את בנו לקראת הריטואל. למעשה הוא מבקש לקחת את המנהגים המוכרים של העולם שלפני המלחמה ולהעתיקם לתקופת השואה. שימו לב לתנאים במסגרתם משתדל האב לנהוג כמנהג ימים ימימה: תנאים של עולם חדש ולא מוכר, שחידלון, חוסר אונים ואילתור משמשים בו בערבוביה. הניסיון לנהוג במהלך הטקס כרגיל, נתקל בקשיים שכן הכלים העומדים לרשות האב אינם דומים כלל ועיקר לאלו שהיו בעבר: התפילין, שנהוג לקבלם בירושה, נלקחים מאדם אנונימי, ולא זאת בלבד, אלא שמדובר בתפילין, כמה אירוני, שננטשו על רקע גירוש.

גם בעדויות של ג'ילבר וישראל, מובלט חוסר האמצעים לעומת הניסיון הצנוע לחגוג על אף הכל. אצל ג'ילבר אנו מתוודעים גם לסכנת הנפשות שהיתה כרוכה בארגון וביצוע של החגיגה. למרות הסכנה עושים הנוכחים מאמץ, וגי'לבר אף מופתע מכמות המתנות הגדולה שאלה מצליחים להביא עבורו.

בדומה לאביה של בלהה שניסה להכין את בנו לקראת בר-המצווה, אביו של משה הכין מראש את התפילין - הוא הספיק לעשות זאת בטרם התערער העולם המוכר והיהודים הוכנסו לגטו. העובדה שבגטו הוצא איסור על החזקת טליתות, ספרי תורה ותפילין מדגישה את המציאות המסוכנת שבה נערכה בר-המצווה (כמו גם המקום בו מתקיים הטקס - במרתף אפל). נוגע ללב רצונו של משה להניח תפילין לראשונה כשאביו לצידו - המציאות טופחת על פניו ואביו נלקח מהמשפחה בטרם יכול היה להשלים את התהליך שהחל בו לקראת טקס בר-המצווה. במצב זה דודו של משה לוקח אחריות ומסתכן על-מנת להשלים את שהחל בו האב. גם כאן, כמו בעדויות הקודמות, מסתיים הטקס המסוכן באופן מינימליסטי - האם מחלקת גרגרי חומוס מבושלים לבני המשפחה שהתקבצו על-מנת לחגוג עם משה את המאורע המשמעותי של הפיכתו מילד לבוגר.

כעת, לקראת סיום הפעילות, ישובו הקבוצות לדיון במליאה.
פעילות לתלמידים:
לאחר קריאת העדויות, חשבו על הנושאים הבאים:

התכנון: האם הילדים משתתפים בהכנות בר-המצווה? אם לא, מה לדעתכם הסיבה? איזו משמעות יש להתעקשות של אביה של בלהה להכין את אחיה לבר-המצווה?

הטקס: כשישראל ארנסט אומר: "זאת הייתה הבר-מצווה שלי", לְמה לפי דעתכם הוא מתכוון, למה הוא ציפה? מה היה חסר לו? מה עברו הילדים ומשפחותיהם על מנת לקיים את הטקסים? מדוע לפי דעתכם הם מקיימים את הטקסים, למרות הסיכון?

האוכל המיוחד: כיצד כל אחת מהאימהות השיגה את האוכל שבו כיבדה את הנוכחים בבר-המצווה? אילו מחשבות ליוו לדעתכם את הכנת האוכל? אֵלו מחשבות ליוו לדעתכם את המשתתפים בבר-המצווה כשאכלו אותו?

המתנות: מהו הייחוד בכל אחת מהמתנות שקראתם עליהם בסיפורים? אֵלו מחשבות ליוו את נותני המתנות ואֵלו מחשבות ליוו את המקבלים, לדעתכם? מה המשמעות המיוחדת שכל מתנה קיבלה במצב בו היה הילד/ה?

בדיון המסכם רצוי לעודד את התלמידים לחשוב על מוטיבים נוספים שנראים להם משמעותיים בעדויות שקראו ולבנות סביבם שאלות דומות. המשמעויות המשתנות של כל אחד מהמוטיבים שלהלן: התכנון, הטקס, האוכל והמתנות מכילות בתוכן בעצם את המשמעות המשתנה של חגיגות בר-הצווה של הילדים שסיפוריהם הובאו להלן. מכאן ניתן להמשיך לשאלה המסכמת, אשר באופן טבעי אינה מתמצה בתשובה אחת: האם לדעתכם ציון בר-המצווה היה משהו ייחודי לילדים ולבני משפחותיהם? כיצד הייתם מגדירים את אותו 'משהו' ייחודי?

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור בנושא בר ובת מצווה בתקופת השואה

# data[].attributes.attachment_link.description
מיועד לתלמידי חטיבות הביניים והחטיבות העליונותמשך הפעילות: כשעתייםטקס בר-המצווה על-פי היהדות הוא שלב המעבר בין ילדות לבגרות. כל בת המגיעה לגיל 12 ובן בהגיעו לגיל 13 נחשבים כאחראים למעשיהם וחייבים בכל המצוות.

# data[].attributes.headline
סיפורים נבחרים – חסידי אומות העולם

# data[].attributes.subject
סיפורים נבחרים – חסידי אומות העולם

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מיועד לתלמידי כיתות ט'-יב
מערך שיעור ליום הזיכרון לשואה ולגבורה

נושא חסידי אומות העולם הוא אחד הנושאים החשובים בהם עוסק יד ושם. לפניכם מערך המוקדש לחסידי אומות העולם. מטרתו העיקרית של חוק יד ושם הייתה ליצור יד זיכרון להנצחת זכרם של ששת מיליוני קרבנות היהודים שנספו בשואה. סעיף נוסף בחוק מחייב את יד ושם להוקיר את חסידי אומות העולם "ששמו נפשם בכפם להצלת יהודים". מעשיהם של חסידי אומות העולם היו קרן האור היחידה שזרחה בתקופה החשוכה של השואה. נשים, גברים וילדים אלה מלמדים אותנו שאומץ, מוסריות וחמלה לא נעלמו כליל באותן שנים חשוכות.

השיעור מספר את סיפורם של חסידי אומות העולם דרך עדויות הניצולים וכן בעזרת דבריהם של המצילים עצמם על מעשה ההצלה ועל מניעיהם.

פתיחה

שירו של חיים חפר נכתב לכבוד ערב הוקרה לחסידי אומות העולם שנערך בתאטרון הבימה בשנת 1987. יצירה זו מציגה שאלות חינוכיות העומדות במרכזו של השיעור שלפנינו, ועיקרן דיון באופני התנהגות אנושית בתקופות מבחן. השיר מדגיש את המשמעות המיוחדת של חסידי אומות העולם ואת העובדה שמעשיהם שהיו מעשים של מעטים, נעשו בתנאים קשים ביותר ובמקרים רבים, תוך סיכון חייהם. מרבית בני האדם העדיפו לא לסכן את חייהם ושירו של חפר מדגיש את ייחודיותם של חסידי אומות העולם.
דיון חינוכי:
"מה הייתי עושה?
אם אני, בתוך אוקיינוס של שנאה, מול עולם מתמוטט ובוער
אם אני הייתי נותן מסתור לבן עם אחר?"

האם לפי דעתכם אפשר לענות על שאלה כזאת?

האם המשורר עונה על שאלה זו? כדי לענות על השאלה, לחצו כאן לשיר במלואו.

יונאס - סיפורו של חסיד אומות עולם אחד

יונאס - סיפורו של חסיד אומות עולם אחד

טניה וחיים איפ שהו בתחילת שנת 1944 בגטו קובנה שבליטא. חבר מהגטו, בשם שאמס, סיפר להם על ליטאי בשם יונאס, המבקש להציל יהודים. התברר כי באותו הזמן כבר הסתיר יונאס את ילדו בן הארבע של שאמס ועתה ביקש לצרף אליו גם את הורי הילד. ליונאס הליטאי היה תנאי אחד מופלא: על שאמס למצוא עבורו עוד יהודים אותם יוכל להציל.

טניה איפ מספרת:

"תחילה היו לבעלי היסוסים בנוגע לסידור הזה מכיוון ש[הוא] לא היה מסוגל להציע לאיש כסף. כל מה שהיה שייך לנו [כבר] נלקח מאיתנו. בעלי גם לא יכול היה להעלות על דעתו שליטאי יעשה דבר כזה רק על מנת להציל יהודי. אבל יונאס הוכיח את עצמו כאיש יוצא מגדר הרגיל. איש שלא פוגשים אלא לעיתים רחוקות - איש ישר, אמין, נחרץ בדעתו וללא פחד. למעשה, הוא סיכן את חייו וחיי משפחתו. הוא היה לנו כמו אב - איש שיש להוקיר". 1

דבריה של טניה איפ פורשים לפנינו את המצב הקשה בו עמדו יהודים רבים שחשבו להסתייע בלא-יהודים על מנת להינצל. ראשית, מרבית המצילים ביקשו תמורה כספית להסתכנותם למרות שהיהודים נותרו חסרי כל, ומשפחת היפ שיערה שכך גם ידרוש יונאס. יתר על כן, דבריה חושפים את פחדם של היהודים מפני כל אדם ואת חששם שגם מי שאינו נאצי או משתף פעולה עלול להיות אנטישמי. גם היהודים ידעו כי הסתרתם מסכנת את מציליהם ועדות זו מציגה לא רק את הסיבות שפעלו נגד הצלת היהודים אלא גם מדגישה את אומץ ליבו של יונאס ושל שאר חסידי אומות העולם.
דיון חינוכי:

מה יכולים ללמד אותנו ההיסוסים של חיים, בעלה של המספרת, על הקשיים בהצלת היהודים?

מה יכולים ללמד אותנו ההיסוסים של חיים על יונאס בפרט ועל חסידי אומות העולם בכלל?

החלק השני בשירו של חיים חפר מובא כאן כדי להרחיב את הדיון בדילמה של המצילים. במקור הקודם ראינו את ההתלבטויות, כפי שסיפרו עליהם היהודים. כאן חפר מחריף את ההתלבטות: סכנת החיים של המצילים. מוסיה גרשנמן שניצלה גם היא בזכות יונאס מתארת את המקום שבו החביא את היהודים:

"המחבוא היה בנוי כקרון שינה ברכבת. במעבר [הוא] שם שולחן קטן ומעליו תלה מפה של אירופה שיהיה אפשר לעקוב אחרי המצב בחזיתות. [יונאס] הכניס גם מכשיר קולט רדיו עם אוזניות והיה אפשר לשמוע את החדשות המקומיות. את הקירות כיסה בקרשים ... כל יום היה בא להוציא את הדלי ששמונה איש עשו בו את צרכיהם! גודל המחבוא היה 8.5 מטר מרובע. שם ישבנו שמונה איש חודשים רבים, ובסוף היינו 10 איש מבלי שיצאנו אפילו פעם אחת".

מוסיה מספרת שבכל יום היה יונאס יורד אליהם "ונשאר כמעט כל הלילה לשוחח אתנו רוב הלילות... הוא סיפר לנו שבשביל דנוטה, הבת שאהב כל-כך, החליט לשכור חדר בעיר קובנה הקרובה כדי שאם יגלו אותנו תישאר לכל הפחות היא בחיים. הוא היה מודע כל-כך לסיכון שלקח עליו והבין היטב מה עלול לקרות לו". 2

גם דבריו של מוסיה גרשנמן מעידים על סכנת החיים שנטלו על עצמם חסידי אומות העולם. אך הוא גם מעלה תכונה נוספת של המציל החורגת מדאגה לצרכים הפיסיים של היהודים המסתתרים (קורת גג, מזון ופינוי צרכים). עדותו מצביעה על חשיבות היחס האנושי והחברי כלפי היהודים ועידודם על ידי מידע בדבר התקדמות המלחמה.
דיון חינוכי:
האם למדתם מדבריה של מוסיה גרשנמן דברים נוספים על יונאס?

מדבריהם של מצילים

מדבריהם של מצילים

הצלת היהודים הייתה כרוכה בסכנה גדולה, לעתים אף בסכנת חיים. הגרמנים הודיעו כי גזר דינו של העוזר ליהודים הוא מוות. מדוע בכל זאת הסתכנו אנשים אלו בהצלת אנשים זרים לחלוטין?

מתוך נאומו של חסיד אומות העולם אוסקר שינדלר במעמד נטיעת העץ לכבודו בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם, 1962:

"אכן לא היה קל בימים ההם. שום דבר לא היה קל. גם בזמנים האלה כל אחד היה צריך להיות בסדר - אבל אל תשכחו כי אז [כל] אחד פחד מהשני - גם הגרמנים. אני השתדלתי להיות בסדר ואילו היו יותר גרמנים שהיו מוכנים לסכן עצמם ודאי היה המצב אחר. ...לי היו לא מעט צרות בגלל התעסקותי ביהודים... באתי לפולין לעשות עסקים ולא להציל יהודים. אבל נתקלתי ביהודים. ... לא קשה היה לי לברוח עם רכושי - אבל נשארתי אתכם עד הסוף. היום קל לדבר על כך אבל אז הכל היה קשה. כי כאשר רציתי בויליצ'קה להציל 6 יהודים או להוציא מהקרונות 35 יהודים, חששתי לשתף בזה אנשים אחרים, [כאמור, כל] אחד פחד מהשני. נכון כי היה לי האומץ. ...
לא נשקתי אתכם אבל אהבתי אתכם והשתדלתי לעשות כמיטב יכולתי, ולעזור באותם המקרים שלא יכלתם לעזור לעצמכם". 3

סיפורו של אוסקר שינדלר מוכר לרבים בזכות סרטו של סטיבן שפילברג "רשימת שינדלר". השימוש בנאומו של שינדלר יכול לסייע לנו במשימה החינוכית של חשיבה מחודשת על נושא חסידי אומות העולם. שינדלר מדגיש את הקושי היום-יומי שליווה את מצילי היהודים. הוא גם מעלה את עניין המניעים והתכנון של ההצלה ובכך מאפשר לנו לדון בסוגיה זו לגבי המצילים.
דיון חינוכי:

כיצד אוסקר שינלדר מסביר את מעשיו?

לתלמידים שצפו בסרט רשימת שינדלר: אילו פנים נוספות על אלו המוצגות בסרט, מופיעות בדבריו של אוסקר שינדלר?

למקורות נוספים העוסקים באוסקר שינדלר, לחצו כאן
לתערוכה מקוונת על רשימת שינדלר לחצו כאן

כאב ודילמות במסגרת ההצלה

כאב ודילמות במסגרת ההצלה

יופ וסטרוויל, הוא חסיד אומות עולם הולנדי שסייע לעשרות יהודים להסתתר בהולנד ואף עזר להבריח רבים מהם מחוץ לגבולותיה לארצות נייטרליות. בשנת 1944, במהלך ניסיון הצלה של שתי נערות יהודיות נעצר ויסטרוויל על ידי הגסטפו. הוא עונה באופן אכזרי אך לא הסגיר את שמות חבריו לפעילות ההצלה ואת המידע הרב אודות יהודים מסתתרים שהיה ברשותו. באוגוסט 1944 הוצא ויסטרוויל להורג. ימים ספורים קודם לכן הוא כתב שיר לידידיו:

לזכרו של יופ וסטרוויל נשתל יער בישראל הנושא את שמו. יופ וסטרוויל שהיה מורה טען כי לא יוכל לחנך כאשר הוא איננו מוחה או פועל כנגד המעשים הנוראיים של הנאצים. בזכות מעשיו הוא היה מופת לאדם הפועל על פי צו מצפונו על אף המחיר הכבד.
דיון חינוכי:

"ועשרתי, עשרתי מאד..." - במה התעשר לפי דעתך יופ וסטרוויל?

מדוע אמר יופ וסטרוויל לפני מותו "היינו הך אם אמות"?

הנער דוד ברח מהעיר לוצק שבפולין והותיר מאחוריו את הוריו. תחילה קיבל מקלט אצל משפחה פולנית, אותם הכיר טרם המלחמה, ולאחר מכן התחבא אצל משפחה אוקראינית. יותר מארבעים שנה הוסיף דוד להתכתב עם מציליו האוקראינים. באחד המכתבים כותב מצילו, איוואן יאציוק, כך:

"אני שמח שלמרות כל השנים לא שכחת אותי. אתה כותב לי, שעץ יינטע לכבודי בעיר הנצח ירושלים, בירת העמים. אבל אינני זכאי לכבוד זה או אחר, כי כולנו חולפים עם המוות. צל כבד מכביד על מצפוני. אולי יכולתי לעשות יותר למען עמך בימים הנוראים ההם כאשר ראיתי את אחיך נושאים אבנים כבדות ומתחננים לפיסת לחם מעוברי-אורח - נוצרים כביכול...". 5

לעתים זכו היהודים לעזרה מצד נוצרים אדוקים אשר שאפו לעזור ל"עם הנבחר" או שביטאו תפיסה נוצרית של חסד וחמלה. פעמים אחרות היו אלו האתאיסטים, ובעיקר הקומוניסטים שסייעו ליהודים. לא פעם, אנשים שחשו כמיעוט, לאומי או דתי, חשו צורך לעזור ליהודים הנרדפים בבחינת הזדהות.
דיון חינוכי:

מה המשמעות של אות חסידי אומות העולם מבחינתו של איוואן יאציוק?

כיצד איוואן יאציוק רואה ומסביר את מעשיו?

לדבריהם של חסידי אומות עולם אחרים על המניעים להצלה, לחצו כאן
פעמים רבות היתה ההצלה כרוכה בכאב גדול, כאב הפרידה. חוסר היכולת להציל את המשפחה כולה דרש את ניתוקם של אבות ואמהות מילדיהם, וצעירים מהוריהם המזדקנים.

בון, 12 ביוני 1942 ילדים אהובים ויקרים,
אתם עומדים לנגד עיני בצורה חיה, אך פעמים רבות אנו מקווים שהמלחמה תסתיים בקרוב ואז היינו ממהרים אליכם. הרעיון כל כך נהדר שהוא משאיר אותי זקופה, אך לרוע המזל אין להימלט מן הגורל... קיווינו שלא נצטרך לעזוב, שנוכל להישאר כאן עד סיום המלחמה כדי למהר אליכם, אך הגורל לא רוצה בכך.
... כך אני נפרדת מכם. בדמעות ובנשיקות אני מחבקת אתכם. האל הטוב, שמור על כולם והענק להם אושר.
אמא ילדי האהובים ביותר,
עומדים אנו לפני היציאה אל הבלתי ידוע, והיות ואין אנו יודעים מה יקרה לנו בדרך בלתי ידועה זו, רוצים אנחנו לפנות אליכם בשורות מספר.
חבים אנו הרבה לעלמה הלה בנטה... עד כדי כך שספק אם תוכלו לפצות אותה. אם לא נתראה, גם למשפחת אורדינגן שגרה באותו מקום ושהכירה אתכם היטב...
אבא6

חסידי אומות העולם האלמונים

חסידי אומות העולם האלמונים

רבים מחסידי אומות העולם נשארו אלמונים. לפעמים אין בידינו עדות על מעשי המצילים שכן היהודים נתפסו ונרצחו; במקרים אחרים, נהרגו גם המצילים. לעתים ניצלו ילדים צעירים אשר אינם מסוגלים לזהות את מיטיביהם. כך למשל כותבת ילדה שניצלה עם משפחתה אך אינה יכולה להודות למצילה אלא רק לספר את סיפור ההצלה:

"...ביום ראשון של תחילת המלחמה אסף דודי [את משפחתו]... ו[הם] עזבו את העיר. ...הגענו לכפר... כעבור לילה או שניים, העיר אותנו האיכר בשעות הקטנות של הלילה בצעקות ודרש שנעזוב את הבית עם כל החפצים באומרו שהגרמנים נמצאים 15 ק"מ מהכפר ו[שאנשים] סיפרו לו שהם הורגים כל אחד אשר מסתיר יהודים או את רכושם...
נמלטנו על נפשנו מזרחה... בלילה האחרון... עצרנו בכפר גדול אצל איכר... ביקשנו מבעל הבית שייסע אתנו מזרחה עד הכפר הבא, אך הוא סירב [וגם האחרים סירבו].
פתאום יצא מהקבוצה... צעיר כבן 20-30 ואמר: 'אני אקח אתכם'. קמה סביבו המולה עם דרישה שיחזור בו. גם הסבירו לו מה מצפה לו כשיחזור. אך הוא בשלו... 'אתם רוצים להרוג אותם, לא אתן...'. צעקו לו: 'הגרמנים יהרגו אותך אם תעזור להם להימלט'.
...באה בריצה... אשתו עם תינוק על הידיים והתחננה: 'אם אינך מרחם עלי, אם אינך חס על עצמך, חוס על הילד, אל תשאיר אותנו לבד, יהרגו אותם ואין לנו לחם לאכול. אם יספרו לגרמנים, יהרגו אותך, מה אכפת לך מהיהודים?...'
האיש, מבלי לענות לאשתו, מבלי לחבק את התינוק, חילק את החפצים והאנשים בין שתי העגלות ויצאנו לדרך...
כאשר הבענו את חששותינו ש...כל הכפר יזנק בעקבותינו, הסביר שאין חשש, כי בחר בדרך אשר תטשטש את עקבותינו. הוא הוציא אותנו מאזור הסכנה, סירב להמשיך אתנו, נפרד וחזר. כאשר רצו דודי ואבי לשלם לאיש ישר ויקר זה, הוא סירב לתשלום באופן מוחלט.
זכור לי כאשר ישבתי בעגלתו, אבי שאל אותו מה יעשה כאשר יחזור והכפריים כל-כך עוינים לו, והוא ענה: 'יהרגו אז יהרגו, אני את חובתי מילאתי, לא יכולתי לתת יד לרצח'.
...[אף אחד ממשפחתי] לא זכר את שם הכפר... הייתי מוכנה לנסוע לחפש את הכפר, אך אין לי סימן למקום..."7
דיון חינוכי:

על איזה קושי או על מחיר אישי מלמד מקור זה על חסידי אומות העולם?

מה היו המניעים של כל אחת מהקבוצות והדמויות המתוארות במכתב?

מדוע לפי דעתכם שלחה האישה את המכתב אף שלא יכלה לתת את שם מצילה כדי שיוכר חסיד אומות העולם?

סיום

יד ושם מעניק אות הוקרה בשם העם היהודי ומדינת ישראל לאותם אנשים ששמו את נפשם בכפם כדי להציל יהודים ממוות בתקופת השואה שלא על מנת לקבל פרס. עד היום הוכרזו כחסידי אומות העולם כ-20 אלף איש.

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור בנושא חסידי אומות העולם

# data[].attributes.attachment_link.description
מיועד לתלמידי כיתות ט'-יבמערך שיעור ליום הזיכרון לשואה ולגבורה נושא חסידי אומות העולם הוא אחד הנושאים החשובים בהם עוסק יד ושם. לפניכם מערך המוקדש לחסידי אומות העולם. מטרתו העיקרית של חוק יד ושם הייתה ליצור יד זיכרון להנצחת זכרם של ששת מיליוני קרבנות היהודים שנספו בשואה.

# data[].attributes.headline
בין העולמות: מעגלים חברתיים בגטו טרזיינשטט

# data[].attributes.subject
בין העולמות: מעגלים חברתיים בגטו טרזיינשטט

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
שלום! בסביבת הלמידה "בין העולמות" אנו מזמינים אתכם להצטרף למסע בעקבות עולמם של הילדים בגטו טרזיינשטט. המסע מבקש להתחקות אחר ההתמודדות של הילדים עם המצוקה, האובדן והכאב בתקופת השואה. באתר מערך שיעור לפעילות עם תלמידי חטיבת הביניים והחטיבה העליונה.

גטו טרזיינשטט נכלאו בעיקר יהודים מצ'כיה וגם מגרמניה, מאוסטריה, מהולנד, מדנמרק ומהונגריה. הגטו נועד לשמש מחנה מעבר לפני גירוש היהודים בהדרגה למחנות השמדה. אחר כך, ב-1944, הוא שימש אתר הסוואה לרצח יהודי אירופה בכך שהוצג כ"יישוב יהודי לדוגמה" בעל "מנהל יהודי עצמי". ב-1944 הציגו הגרמנים את הגטו לפני ועדת חקירה של הצלב האדום. לפני בואה של המשלחת גורשו יהודים רבים לרצח באושוויץ (כדי להפחית את הצפיפות הרבה בגטו), נפתחו בו חנויות מדומות, בית קפה מדומה, בנק מדומה וגני ילדים מדומים, והעיר קושטה בגינות קטנות ובפרחים. הביקור הוכן בקפידה מראש, לרבות מפגשים מצונזרים של אסירים יהודים עם נציגי הצלב האדום. אחרי הביקור נעשה סרט תעמולה על חייהם של היהודים בחסות הרייך השלישי. בתום ההסרטה שולחו רוב "שחקני" הסרט לתאי הגזים באושוויץ.

לאשליה שעיצבו הגרמנים בקפידה בזמן המלחמה הייתה השפעה גם לאחר סיום המלחמה. טרזיינשטט נחשב לעתים, בטעות, לגטו "לדוגמה" שתנאי החיים בו היו טובים יותר. חשוב מאוד ללמוד ולדעת שמקומו של המוות לא נפקד בגטו טרזיינשטט - רוב הזקנים שהובאו לגטו מתו בתוך הגטו, והוא שימש בעיקר תחנת מעבר בדרך למחנות המוות. ב-9 במאי 1945 שיחרר הצבא האדום את גטו טרזיינשטט. בעת השחרור נמצאו בו כ-30,000 יהודים, רובם אסירי מחנות שהגיעו לשם במסגרת צעדות המוות. סך הכול 155,650 יהודים גורשו לטרזיינשטט, ומהם מתו בגטו 34,000, כ-87,000 מהם גורשו למחנות בפולין, ואת רובם הגדול רצחו הגרמנים. רק כ-3,000 מיהודי טרזיינשטט שרדו מהמחנות.

# data[].attributes.attachment_link.title
בין העולמות: מעגלים חברתיים בגטו טרזיינשטט

# data[].attributes.attachment_link.description
שלום! בסביבת הלמידה "בין העולמות" אנו מזמינים אתכם להצטרף למסע בעקבות עולמם של הילדים בגטו טרזיינשטט. המסע מבקש להתחקות אחר ההתמודדות של הילדים עם המצוקה, האובדן והכאב בתקופת השואה. באתר מערך שיעור לפעילות עם תלמידי חטיבת הביניים והחטיבה העליונה.גטו טרזיינשטט נכלאו בעיקר יהודים מצ'כיה וגם מגרמניה, מאוסטריה, מהולנד, מדנמרק ומהונגריה

# data[].attributes.headline
תמיד זכרתי שאני יהודייה

# data[].attributes.subject
תמיד זכרתי שאני יהודייה

# data[].attributes.attachment_link.title
תמיד זכרתי שאני יהודייה

# data[].attributes.headline
תיאטרון וחיי תרבות בקהילה היהודית לפני השואה

# data[].attributes.subject
תיאטרון וחיי תרבות בקהילה היהודית לפני השואה

# data[].attributes.attachment_link.title
תיאטרון וחיי תרבות בקהילה היהודית לפני השואה

# data[].attributes.attachment_caption
ברונדיבר - מרי רוחני בלא נשק

# data[].attributes.headline
ברונדיבר - מרי רוחני בלא נשק

# data[].attributes.subject
ברונדיבר - מרי רוחני בלא נשק

# data[].attributes.attachment_link.title
ברונדיבר - מרי רוחנו בלא נשק

# data[].attributes.headline
יהודים מצילים יהודים

# data[].attributes.subject
יהודים מצילים יהודים

# data[].attributes.attachment_link.title
יהודים מצילים יהודים

# data[].attributes.headline
מערכי שיעור לכיתות ז'-ח' - בשבילי הזיכרון

# data[].attributes.subject
מערכי שיעור לכיתות ז'-ח' - בשבילי הזיכרון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
פורטל עובדי הוראה | מרחב פדגוגי

# data[].attributes.attachment_link.title
מערכי שיעור לחטיבת הביניים | קהילה

# data[].attributes.headline
חומרי לימוד לכיתות ז'-ט' - יד ושם

# data[].attributes.subject
חומרי לימוד לכיתות ז'-ט' - יד ושם

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בחטיבת הביניים, יתרחב העיסוק למעגלים נרחבים של פריסה גאוגרפית מגוונת, דיון במשמעותה של הקהילה ומפגש עם גורלן השונה של קהילות. במקביל יועמק העיסוק בהתמודדות היהודים עם התמורות שחלו בחברה ובקהילה הסובבת אותם כמו גם בשאלות של זהות ומורשת.

בעיסוק החינוכי בנושא השואה בחטיבת הביניים, בהתחשב בהתפתחות ויכולת ההפשטה של התלמידים וההתפתחות הרגשית שלהם, יתרחב העיסוק למעגלים נרחבים של פריסה גאוגרפית מגוונת, דיון במשמעותה של הקהילה ומפגש עם גורלן השונה של קהילות. במקביל יועמק העיסוק בהתמודדות היהודים עם התמורות שחלו בחברה ובקהילה הסובבת אותם כמו גם בשאלות של זהות ומורשת, מרכיביהן ויחסי הגומלין שבין האדם לחברה הסובבת אותו. זהו שלב שבו ניתן לדון עם התלמידים על משמעותה של עמידה רוחנית והתמודדות של הפרט ושל קבוצות שונות. יש לזכור כי התלמידים בשלב זה טרם למדו את נושא השואה באופן נרחב, ויש לעמוד על כך כי לדיונים אלו תהיה אחיזה בהקשר ההיסטורי הרלוונטי. משום כך ברבים מהחומרים המוצגים להלן ניתן למצוא הרחבות היסטוריות מתאימות.

# data[].attributes.attachment_link.title
חומרי לימוד לכיתות ז'-ט'

# data[].attributes.attachment_link.description
בחטיבת הביניים, יתרחב העיסוק למעגלים נרחבים של פריסה גאוגרפית מגוונת, דיון במשמעותה של הקהילה ומפגש עם גורלן השונה של קהילות.

# data[].attributes.headline
סיפורו של שמחה - שמחה הולצברג

# data[].attributes.subject
סיפורו של שמחה - שמחה הולצברג

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
לפניך מערך חינוכי, המשלב צפייה בסרט ודיון בכיתה. המערך עוסק בסיפורו של שמחה הולצברג.

שמחה הולצברג נולד בוורשה בשנת 1925 כבן זקונים להוריו, שמואל וציפורה. על אף שביתו של הולצברג היה בית דל אמצעים, אמצו הוריו את מצוות הכנסת האורחים, וחלקו את מעט מזונם עם אנשים עניים אף יותר. בגטו ורשה עסק הולצברג בעבודות שונות ואף בהברחת מזון כדי לפרנס את משפחתו. הוא זכה לכינוי "חוסיד" בשל מעשי הצדקה שאפיינו אותו בגטו. הולצברג השתתף במרד גטו ורשה, ולאחר חיסול הגטו נלקח למחנה בודזין. לאחר תלאות רבות הגיע למחנה ברגן בלזן, ממנו שוחרר. בשנת 1946 הקים הולצברג עם חבריו קיבוץ חרדי בגרמניה בשם "חפץ חיים", במטרה להכין עצמם לעלייה לארץ ישראל. עוד בגרמניה נהג הולצברג לחלק מזון לניצולי שואה נזקקים ולבקר ניצולי שואה שאושפזו בבתי חולים לחולי נפש, מנהג שהמשיך בו גם בארץ. שמחה התחתן ועלה לארץ. נולדו לו שני ילדים.

את הרב אריה לוין, שכונה "אבי האסירים", הכיר הולצברג במחצית השנייה של שנות החמישים במאה העשרים. בעקבות המפגש עם הרב, החל הולצברג להקדיש את מירב זמנו לטיפול בנכי צה"ל, באלמנות וביתומים, בהם תמך תמיכה נפשית וכלכלית. בעידודו של הרב אריה לוין פעל שמחה הולצברג רבות למען פצועי צה"ל, וזכה לכינוי 'אבי הפצועים'. הוא דאג להם, ביקר, עודד, בדק מה חסר להם במגוון גדול מאוד של תחומים, ורבים מהם חשו חבים לו את שיקומם, שמרו עמו על קשר לאורך שנים והזמינו אותו לשמחותיהם.
ערכי הנתינה והדאגה לזולת, שהיו ערכים מרכזיים שספג עוד מבית הוריו, המשיכו לשמש כנר לרגליו לאורך השנים.
בשנת 1976 זכה שמחה הולצברג בפרס ישראל.

הסרט שלפניכם מאפשר שיח חינוכי ערכי ומוגן אודות השואה עם תלמידים בכיתות ג'-ד', והוא מדגים מספר עקרונות פדגוגיים:
הסיפור בנוי בעיקרו בטכניקה של אנימציה, אשר מאפשרת, מצד אחד להציג לתלמידים מושגים מרכזיים בתולדות השואה, כמו: הגטו והמצוקות שהביא עמו, ומצד שני, העובדה שמדובר באנימציה, מאפשרת לדברים להיות מיוצגים לתלמידים באופן שאיננו טראומטי.

הסרט בנוי כך, שהוא מלווה בדמותו של סב המספר לנכדו על דמותו של שמחה. הדבר מאפשר, קודם כל, להתוודע אל הסיפור מתוך הכרות עם דמות חביבה זו, ובנוסף, הוא מאפשר לעשות הפרדה ברורה בין החיים היום, המיוצגים בסרט הריאלי של הסב והנכד, לעומת הקטעים באנימציה, אשר מספרים על התקופה הקשה בגטו. התצלומים בראשית הסרט ובסיומו מקיימים מעין גישור בין התקופות. גישור זה נעשה על ידי תמונות המחזקות ובונות תחושת חוסן, כגון: חברות, נתינה והמשכיות.

הסרט, בהתאם לעקרונות החינוכיים של יד ושם והתכנית 'בשבילי הזיכרון', עוקב אחר סיפור חיים שלם של ניצול: חייו בטרם השואה מיוצגים על ידי התצלומים המייצגים עולם חי, עשיר ומגוון, התיאור של תקופת השואה עומד בסימן הקשיים תחת השלטון הנאצי ובגטו לצד כוחות ודרכי ההתמודדות: המשפחה התומכת, יוזמה ונתינה. לבסוף, השיקום ותהליך החזרה לחיים, העומדים גם הם בסימן אותם הערכים, ובראשם הנתינה ללא גבולות.

כבר מראשית הסרט הילדים מתוודעים לעובדה, כי מדובר על ילד שניצל מהשואה, והדבר מאפשר להם ליצור אליו אמפתיה.

לפני הצגת הסרט

הקדמה קצרה לפני הצגת הסרט חשובה עבור התלמידים משום שהיא תאפשר להם לצפות בו מתוך מקום של רוגע נפשי ובטחון. יש להדגיש בפניהם שהם יצפו בסרט על ילד ששרד את השואה ושמו שמחה. ניתן לפתוח בשאלה למה מתקשרת להם המילה שואה. דבר זה חשוב בעיקר על מנת לאפשר אוורור של רגשות, וכן על מנת להבין את המקום הרגשי ומידת ההבנה של התלמידים בנושא זה. אין פירוש הדבר כי יש להיכנס לעומק הנושא או לתיאורים לא נעימים.

אם הפעילות מתקיימת סמוך לאחד מימי הזיכרון (יום השואה, י' בטבת או 27 בינואר יום הזיכרון הבין לאומי לקורבנות השואה), ניתן בשלב זה לקשר את הצפייה בסרט לתאריך הייחודי, ולדברים אותם חווים התלמידים בסביבתם סביב תאריך זה.

ניתן לפתוח את השיעור בתמונות המופיעות להלן ומציגות את שמחה הולצברג כמבוגר. את תיאורו כילד ואת עיר הולדתו, ורשה.

ההתבוננות בתמונות יכולה לאפשר למורה להדגיש את העובדה, שהסרט מספר את סיפורו של ניצול, וכמו כן לאפשר הכרות עם ורשה בטרם שואה. מצד אחד התצלומים הם בשחור לבן, ועל כן הם מדגישים את מרחק הזמן, אך מצד שני, תמונות הילדים המחייכים יאפשרו יצירת אמפתיה אצל התלמידים.

שימו לב: התצלומים מוצגים גם בסרט, ועל כן זוהי פעולת הטרמה. ייתכן, ומתוך ההכרות עם הכיתה תרגישו כי יש צורך בהטרמה שכזו, אך גם ניתן לבחור שלא להציג את התמונות, ולתת לתלמידים להתוודע אל הדברים מתוך הסרט. הדבר נתון לשיקול דעתכם, לאור היכרותכם עם הכיתה והתלמידים.

לאחר הצפייה

ישנה חשיבות רבה לקיום שיח עם התלמידים בעקבות הסרט. לשיח זה מספר תפקידים:

עיבוד קוגנטיבי בו מוודא המורה כי התלמידים הבינו את הסיפור המסופר בסרט. כמו כן, הסרט מציג מספר נושאים ומושגים היסטוריים, שניתן לפתח את הבנתם, כגון: חיים יהודיים בטרם שואה, השואה, גזרות, גטו, ילדים מבוגרים, אות הקלון.

עיבוד רגשי בו יושם דגש על אותן נקודות האור והחוזק שהסרט מביא, כדי לאפשר לתלמידים להכיל את הסיפור המובא בסרט, ולבנות אצלם תחושה של חוסן.

דגש ערכי-חינוכי כפי שנכתב בעקרונות הוראת השואה בבתי הספר היסודיים, חשוב מאוד כי הלימוד אודות נושא רגיש זה יהיה משולב עם התפתחות עולם הערכים של הילד בכלל ועם החינוך הערכי בבית הספר בפרט. על כן, חשוב כי חלק מרכזי מהדיון שיתקיים בכיתה לאחר הסרט יוקדש למושגים הערכיים, אשר ניתן להדגיש מהסרטון, כגון: נתינה, אחריות, עזרה לזולת, אכפתיות וכו' בתוך עולם של כאוס.

להלן מספר הצעות לדיון ולפעילות, אשר יאפשרו עיבוד זה:
א.

הצעה 1: המורה בוחר מספר תמונות מלשונית "תמונות מהסרט" ומקיים באמצעותם שיחה עם התלמידים על מה שהבינו מחלק זה של הסרט, ועל תחושותיהם בעת הצפייה בו.

הצעה 2: עבודה בקבוצות: בחר את שלושת התמונות, שלדעתך הן החשובות ביותר בסרט, וספר לחבריך (בכיתה או בקבוצה), למה בחרת דווקא אותן.

הצעה 3: לתלמיד: בחר שלוש תמונות מן הסרט, וכתוב להן כותרת. ספר לחבריך על הכותרת שחיברת ועל בחירתך.

ב. עיבוד בכתיבה:
המורה יפזר על הלוח או ברחבי הכיתה דפים ובהם ההיגדים:

הרגשתי ______

רציתי לשאול, ________

אני חושב ששמחה ______________

הייתי רוצה להגיד לשמחה _________
לכרטיסיות מעוצבות לפעילות זו.

כל תלמיד יקבל מספר פתקאות, וינסה להשלים בהן את המשפטים. בשלב שני התלמידים ידביקו את הפתקאות שלהם בפוסטר המתאים ובעקבות הדברים שיכתבו, המורה ינהל דיון על תחושות הילדים ועל מה שהבינו מהסרט.

דיון ערכי-חינוכי

כדי לאפשר לילדים להגדיר את הערכים השונים עליהם ניתן ללמוד מהסרט, ניתן לבקש מהם לבחור כותרת חדשה לסרט, שתדגיש את מה שלמדו ממנו. ניתן גם להציע מספר מילות מפתח שתוכלנה להשתלב בכותרת, כגון: נתינה, אחריות, המשכיות, ערבות הדדית, ואהבת לרעך כמוך, גמילות חסדים ועוד.

להרחבות היסטוריות למורה אודות הגטאות.

בנו של שמחה, אפרים מספר:
"שלא יהיו רעבים"
אני רוצה לספר לכם על מצווה שאבא שלי, שמחה הולצברג, התחיל, וממשיכה כבר חמישים שנה.
כשבגרתי, אבי שמחה, שלח אותי ללמוד בישיבת הכותל שהרב נריה עמד בראשה. אבי בא לבקר לקראת יום כיפור. בערב יום כיפור הוא חשב פתאום, מה יהיה? כל-כך הרבה יהודים רוצים לבוא להתפלל בכותל, ובמוצאי יום כיפור לא יהיה להם מה לאכול ולשתות. אבי, שהיה כידוע לכם, ניצול שואה, לא יכול היה לסבול את המחשבה שיהיו פה אלפי יהודים, שצמו 24 שעות, ולא יהיה להם מה לאכול ומה לשתות בסופו. "רק שלא יהיו רעבים", הוא חשב. ואז עלה לו רעיון. הוא הרים טלפון לבעלים של מפעל המשקאות טמפו: משה בורנשטיין, (שהיה גם הוא ניצול שואה), ואמר לו ביידיש: "משה, תביא לי משאית טמפו לכותל בשביל מוצאי יום כיפור". וככה זה עבד. אבי קנה ביסקוויטים ודברים כאלו. ככה הוא עשה משנת 1967, השנה בה שוחרר הכותל, כל חייו. וגם אני, לא הייתה לי ברירה, הייתי צריך להרים את השרביט ואני ממשיך את המסורת. היום זה כבר חמישים שנה. אנחנו מחלקים אלפי בקבוקים של שתיה, ושבעת אלפים עוגות שוקולד אישיות. ולא תאמינו, קורה פה נס, כי אחרי שעה, כבר אפשר לעשות כאן בדיקת חמץ - לא נשאר פירור אחד של עוגה!!!
שלוש מצות, שלושה דורות
בליל הסדר האחרון בגטו ורשה אבי עוד היה יחד עם ההורים שלו, שמואל משה וציפורה הצדיקה. רוב הבתים של גטו ורשה כבר היו הרוסים. אבל סבי, זכרונו לברכה, לא ויתר על מצוות אכילת המצה בליל הסדר. הוא לקח את המטבעות האחרונות שנשארו לו והלך למאפיה מחתרתית, שם היו יהודים שהכינו מצות בסתר, כדי לקנות מצות לסדר האחרון. הוא היה כבר בן שבעים.
הוא הלך עם השקית, ופתאום, מישהו אחר מתושבי הגטו, שכבר היה רעב מאוד, ניסה לגנוב לו את המצות ולאכול. המצה התפוררה וכך גם ליבו של סבא. סבא הצליח לשמור רק קצת מן הפירורים כדי להחזיר הביתה. עם אותם הפירורים ושברי המצות הוא קיים ליל סדר בבונקרים של הגטו. אבי שהיה בליל הסדר הזה, לא שכח אותו מעולם.
שנים לאחר מכן, אבי, שהצליח לשרוד, התחתן עלה לארץ וגידל אותנו. כשבגרתי והתחתנתי עברתי לגור ברובע היהודי בירושלים.
ברובע היהודי בירושלים שמחתי לראות מאות אלפי יהודים שהגיעו לכותל בפסח, אבל היו ביניהם גם שקנו חמץ - וזה היה לי קצת עצוב לראות.
התייעצתי עם הרב שלי, הרב אלישיב. הוא אמר לי, תשמע, תחלק שם מצות ליהודים. תן להם מתנה שקית של מצות, עם חיוך!
קניתי שלוש מאות קילו מצות. והכנתי מעטפות יפות עם הסבר על פסח, ההיסטוריה שלו והגאולה. ראיתי שרבים נהנו מהמחווה הזו, וכשיכולתי גם חילקתי שתיה.
באחת הפעמים, כשחזרתי מהמאפייה, אחרי שקניתי את המצות, הבאתי אותם לשמעון חברי, שחילק אותם. ואז הרגשתי צורך ממש לנשק את חבילת המצות, שאנחנו קוראים להם 'לחם אמונה'. וחשבתי: "אפרים, למה דווקא אתה זכית לחלק את המצות האלו, את המצות של אהבה? ואז צפה לי התשובה, שבזכות שלוש מצות שבורות של סבא שלי, אני קיבלתי 300 קילו מצות לחלק". כבר 36 שנה, שהמצווה הזו ממשיכה.

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור על הסרט - סיפורו של שמחה הולצברג

# data[].attributes.attachment_link.description
לפניך מערך חינוכי, המשלב צפייה בסרט ודיון בכיתה. המערך עוסק בסיפורו של שמחה הולצברג.

# data[].attributes.headline
מערכי שיעור לכיתות ג'-ד' - בשבילי הזיכרון

# data[].attributes.subject
מערכי שיעור לכיתות ג'-ד' - בשבילי הזיכרון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
פורטל עובדי הוראה | מרחב פדגוגי

# data[].attributes.attachment_link.title
מערכי שיעור לכיתות ג-ד | יחיד ומשפחה

# data[].attributes.headline
חומרי לימוד לכיתות ג'-ד' - יד ושם

# data[].attributes.subject
חומרי לימוד לכיתות ג'-ד' - יד ושם

# data[].attributes.attachment_link.title
חומרי לימוד לכיתות ג‘-ד’

# data[].attributes.attachment_link.description
בכיתות ג'–ד' העיסוק החינוכי בנושא השואה מתמקד בסיפורה של המשפחה והיחיד בתוכה. ההתמקדות בעולמה של המשפחה מאפשרת עיסוק במסגרת אנושית שמוכרת לתלמידים ושכלפיה הם יכולים לחוש אמפתיה. דיון בנושא מאפשר לנו לעסוק בקשיים שבפניהם ניצבה המשפחה בתקופה משברית זו לצד עוגנים נפשיים מתאימים, ואף להכיר מגוון רחב של דמויות ומארג היחסים שביניהן