# data[].attributes.body
1. Натисніть на кнопку ➕ внизу праворуч, щоб додати новий пост на мапі.

2. Оберіть країну, яка пов’язана з відомим митцем або літературним твором доби Ренесансу.

3. Вкажіть ім’я митця або назву твору у відповідному полі.

4. Напишіть короткий опис внеску митця/твору у культурний розвиток Ренесансу.

5. За бажанням, додайте ілюстрацію чи зображення, що ілюструє митця або твір.

6. Ознайомтеся з мапою однокласників, щоб побачити внесок кожного.

# data[].attributes.body
Рафаель Санті — італійський живописець, графік і архітектор умбрійської, а згодом римської школи.

# data[].attributes.custom_properties.rOjyXfPg
Рафаель Санті

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Рафаель

італ. Raffaello Sanzio

Ім'я при народженні

Рафаель Санті

Народився

28 березня 1483
Урбіно (область Марке)

Помер

6 квітня 1520 (37 років)
Рим
· серцева недостатність

Поховання

і

Країна

Священна Римська імперія

Національність

італієць

Діяльність

художник, скульптор, архітектор, рисувальник, архітектурний кресляр, дизайнер, fresco painter, придворний художник, унаочнювач

Відомий завдяки

художник

Вчителі

, і П'єтро Перуджіно

Відомі учні

, , , Гауденціо Феррарі , , Періно дель Вага і [2]

Знання мов

італійська [3][4]

Напрямок

італійське Відродження і Високе Відродження

Жанр

, , , алегорія[d] [5], і

Magnum opus

Форнаріна , Афінська школа , Станці Рафаеля , , Мадонна Пасадена , Заручини Діви Марії , Мадонна дель Грандука , Мадонна з щигликом , Мадонна на луці , Покладення в труну , Сикстинська Мадонна , Преображення (Рафаель) і

Конфесія

католицька церква

Батько

Автограф

Нагороди

Рафае́ль Са́нті ( італ. Raffaello Santi, Raffaello Sanzio; 28 березня чи 6 квітня 1483, Урбіно - 6 квітня 1520, Рим) - італійський живописець, графік і архітектор умбрійської, а згодом римської школи. Один з найяскравіших представників мистецтва епохи Високого Відродження, або римського класицизму початку XVI століття. За своє недовге життя він став одним з найславетніших і багатих художників Італії. У своїх творах Рафаель втілив уявлення про піднесені ідеали ренесансного гуманізму. Наприкінці життя переїхав до Рима.

Був сином Джованні Санті - придворного художника урбінського герцога. До того ж батько займався поезією. Збережені картини батька мають невелику мистецьку вартість. Але перші навички Рафаель отримав у майстерні батька, що прищепив сину зацікавленість у мистецтві. Коли батько помер, Рафаелю виповнилося одинадцять років. Відтепер на виховання підлітка і зростання його майстерності матимуть вплив сторонні митці.

Мадонна з немовлям (1498). Один із найперших творів майстра. Цю фреску Рафаель виконав у 15-річному віці

У 1504 році художник приїхав до Флоренції - центру тогочасного Відродження у мистецтві Італії. З містом пов'язана творчість Арнольфо ді Камбіо, Філліппо Брунеллескі, Мазаччо, Доменіко Гірляндайо, да Вінчі, Мікеланджело, та інших велетнів італійської культури.

До цього періоду належать три маленькі шедеври молодого художника:

"Мадонна Конестабіле"

"Сон лицаря" (Лицар на перетині шляхів)

"Заручини Діви Марії".

"Мадонна Конестабіле" - тондо, створене ще зовсім молодим і несміливим майстром. Картина виконана в техніці темпери і досить сильно нагадує образи, які десятками випускали з майстерні Перуджино. Рафаель - це митець, котрий не претендує на щось величне і значуще, але вже помітні потяг до індивідуальних композицій, поетичного характеру персонажів, розміщених в простому, майже спрощеному природному середовищі.

У невеличкій картині "Заручини Діви Марії" Рафаель розробив біблійний сюжет схожої композиційної побудови. Теж робить спробу побудувати групу свідків заручин симетричною і невимушеною(хоча не обтяжує себе портретністю персонажів), грає з перспективною побудовою вимостки напівпорожнього майдану, що веде погляд глядачів до центричного, фантазійної архітектури храму. Його спокійна і гармонійна побудова - ще один головний персонаж композиції.

Портрет Біндо Альтовіті, Вашингтон, Національна галерея.

Серед перших портретних зображень художника - портрети Аджело та Маддалени Доні. Він подав подружжя на тлі далекого пейзажу. Позування було довгим, тому вимога довго сидіти без рухів відбилася відвертою нудьгою на обличчі Маддалени Доні. Молодий художник старанно відтворив каблучки на руках Анджело та ювелірну прикрасу з великою перлиною на Маддалені, її коштовне вбрання, червону сукню, сині рукава, прозору хустку на плечах. Але психологічний стан персонажів ще мало відтворений в портретах.

Рафаель створив небагато суто станкових портретів. Значно більше їх лише на фресках у Ватикані. Здається, він брався за їх створення не дуже охоче, хоча їх непогано оплачували. Майже всі вони поясні. Як правило, модель зручно розміщувалася в кріслі (Анджело Доні, дружина Доні - Маддалена, Донна Велата, кардинали, делла Ровере, кардинал Бернардо Довіці да Бібієна). Ранішніх портретів мало, серед них і його автопортрет років у 16-17. Рано позбавлений батьківської любові і опіки, Рафаель штучно уникав драматичних сцен, людських трагедій, невдоволення страшною дійсністю зламу XV-XVI століть. Навіть про його ранішній автопортрет в Римі неможливо нічого розповісти (молодий і цнотливий), настільки все приховане. Але в цю бездоганність не віриш, бо вона маска.

17 вересня 2023 року, на міжнародній конференції "Бачення досконалості Рафаеля Санті", яка проходила в Пергола (Італія), експерти заявили, що знайшли нову картину Рафаеля. Портрет із зображенням обличчя К'яри Фанчеллі, дружини П'єтро Перуджіно, була написана на дерев'яній панелі з тополі розміром 46 см на 34 см. Картина датована 1504 роком та належить до іноземної приватної колекції. Як відомо, у 1500 році Рафаель перебрався до майстерні П'єтро Перуджіно, де працював чотири роки, саме до 1504 року. Вплив художньої манери Перуджіно відчутний у ранніх творах Рафаеля.

Престижна праця у Ватикані і наближеність до папи римського обумовили і коло його замовників. Це вибагливі кардинали, римські аристократи, можновладці, дипломати. Як правило, це впливові особи з високою освітою чи люди, що вершать політику або дуже наближені до неї. Язик вони мали для того, щоби найкраще сховати свої наміри і дії. Все більш прихованим ставав і сам Рафаель. З часом зросли спостереження молодого художника і його майстерність портретиста. Поглиблюються його психологічні характеристики, які досягають вершин в Римі, в середовищі амбітних кардиналів, багатих ділків і банкірів, пихатих римських пап, суворих римських матрон.

Мадонна зі щигликом, 1507 рік.

Значущим було втручання Рафаеля-архітектора в створення палаців для вельмож папського двору неподалік Ватикана. Поради і начерки Рафаеля були використані при побудові палацу Каффарелі - Відоні (початок будівництва - 1515 рік), палац лікаря папи римського Джакопо Антоніо да Брешиа ( 1515 рік), палац папського камергера Бранконіо дель Аквіла. Мало свідоцтв про участь Рафаеля-архітектора в проєкті палацу Пандольфо Пандольфіні у Флоренції, але традиція пов'язує його з творчістю Рафаеля.

Встиг Рафаель побудувати і невеличку церкву Сант Еліджио дельї Орефічі в Римі. Вона центрична за композицією і увінчана єдиною великою банею з ліхтариком.

Значним досягненням Рафаеля-архітектора стали проєкт та побудова вілли для Джуліо де Медичі (надалі отримала назву - Вілла Мадама). У 1518 році кардинал Джуліо де Медичі, двоюрідний брат тодішнього папи римського Лева 10-го, розпорядися побудувати заміську віллу. Замову отримав Рафаель Санті, відоміший як уславлений художник. Рафаель запроєктував віллу на схилі пагорба Монте Маріо. Всі елементи комплексу були зорієнтовані на довгу центральну вісь, але мали невеликі відступи від строгої симетрії.

Грандіозний палац мав театр просто неба, бічні двори з регулярними садами і комплексом сходинок і терас, що спускались до річки Тибр. Три тераси за проєктом мали різноманітне розпланування і фонтан на кожній з них для охолодження спекотного повітря Рима влітку. Всі тераси можна було добре оглянути з верхнього майданчика біля підмурків самого палацу. Роботи почали у 1518 році, а в 1520 помер Рафаель. Встигли побудувати одне крило П - подібної за планом вілли, де розпочали декорувальні роботи. До них залучили учнів Рафаеля і помічників з його римської майстерні - Джуліо Романо , Періно дель Вага та інших. Пізніше віллу залишили недобудованою і експлуатували лише вибудовану її частину.

Проєкт недобудованої вілли зберігся в копіях і в мемуарах, що породило низку реконструкцій проєкту, створених різними архітекторами.

У 1508 році Рафаель прийняв запрошення свого земляка Донато Браманте та Папи Юлія II і приїхав до Риму, щоб розписувати папський палац у Ватикані. У січні 1509 ім'я Рафаеля вперше було позначено в документах Ватикана.

У Ватикані він залишив по собі славетні "станци" ("станца" - розмальована зала у палаці). У розписах цих кімнат Рафаель продемонстрував талант видатного майстра композиції. Він розмалював 4 зали: станца дель Інчендіо, за нею розташовані станца делла Сеньятура (перекладається як "Кімната підписів" - тут Папа підписував важливі папери), станца д'Еліодоро і станца Константіна.

Свою роботу художник розпочав з станци делла Сеньятура. Саме тут він помістив всесвітньовідомі фрески "Парнас", "Диспута" і "Афінська школа" (1508-1512). У них Рафаель показує блискуче вміння змальовувати античні теми, та показувати емоції та сутність кожного із зображених персонажів.

Наступна зала - станца д'Еліодоро (1512-1514). Її прикрашають 4 фрески: "Вигнання Еліодора", "Меса в Больсені", "Визволення апостола Павла з темниці" і "Зустріч Аттіли".

Одною з останніх робіт художника став "Спас" ( "Преображення") - велика вівтарна композиція. Довгий час вважали, що майстер не встиг завершити картину і її дописав його учень Джуліо Романо. Проте у 1979 році гурт італійських вчених на чолі з Фабріціо Манчіні за допомогою великомасштабних детальних зйомок довела, що "Спас" був таки закінчений Рафаелем.

Психологи стверджують, що багато обдарованих осіб (на відміну від посередніх) мають здатність надзвичайно концентруватись і вкрай повно використовувати відпущені їм роки життя. Можливо, ніщо так добре не доводить працьовитість художника, здатність до самоосвіти і постійне прагнення до досконалості, як малюнки. По смерті Рафаеля залишилось доволі малюнків, як доби учнівства, так і повного розквіту його здібностей. Це і автопортрети, і анатомічні та мистецькі штудії, наполегливі пошуки композицій, окремих груп майбутніх картин чи фресок, фігури в ракурсі тощо. Лінії цих малюнків - навіть несміливих - досить легкі, досить точні, виразні, заокруглені. Кінчик пера стрімко рухався по поверхні паперу, залишаючи тонкі силуети фігур, вуаль штрихувань, обличчя персонажів в різному психологічному стані. Частина малюнків - перші шкіци, начерки, частина - доволі пророблені і майстерні композиції, здатні бути самостійними творами мистецтва (картон до "Афінської школи", Амброзіана, Мілан.)

Рафаель прожив коротке життя, але залишив величезну кількість шедеврів. Науковці вважають, що причиною смерті Рафаеля стало якесь респіраторне захворювання і пов'язана з нею висока виснажлива гарячка. Він помер 6 квітня 1520 року у Римі та похований у римському Пантеоні. Могилу Рафаеля прикрашає статуя Мадонни, виготовлена із мармуру, яку виконав учень митця - скульптор Лоренцо Лоренцетто.

Епітафія на надгробку написана латиною. Її можна перекласти так: "Тут покоїться той Рафаель, при житті якого велика природа боялась залишитись переможеною, а після його смерті вона боялася вмерти"

Сікстинська Мадонна (1515). Дрезденська картинна галерея. Дрезден

1. New painting by Raphael discovered. 17 September 2023, 13:16

2. В Італії знайшли нову картину Рафаеля. 17.09.2023, 15:31

3. Це добре доводять життєписи поета Михайла Лермонтова (убитого в 28 років), математика і теоретика космічних польотів Кондратюка Юрія Васильовича (убитого в 44 роки) чи життєпис самого Рафаеля, що помер в 37 з нез'ясованих обставин (хвороба? отруєння, яке ініціювали заздрісники?)

4. Riva, M.A., Paladino, M.E., Motta, M. et al. The death of Raphael: a reflection on bloodletting in the Renaissance. Intern Emerg Med (2020).

5. Lutz D. Schmadel. Dictionary of Minor Planet Names. - 5-th Edition. - Berlin, Heidelberg : Springer-Verlag, 2003. - 992 (XVI) с. - ISBN 3-540-00238-3. (англ.)

Шапиро Ю. Г., Персианова О. М., Мытарева К. В., Аране Н. М. 50 кратких биографий мастеров западноевропейского искусства XIV-XIX веков. - Ленинград: Советский художник, 1968. - С. 36-42 (рос.)

Варшавський А. С. Долі шедеврів. - Київ: Веселка, 1988-206 с.

Рафаэль Санти. Альбом. Вступит. ст. А. Габричевского, М., 1956. (рос.)

Pierluigi De Vecchi, Raffaello, Rizzoli, Milano 1975. (італ.)

A. Pagnani, Storia di Sassoferrato, Fabriano 1975 (італ.) Pierluigi De Vecchi, Raffaello: la pittura, Firenze 1981 (італ.)

J. Beck, Raffaello, Milano 1982 (італ.)

K. Oberhuber, Raffaello, Milano 1982 (італ.)

John Pope-Hennessy, Raffaello, Torino 1983 (італ.)

M. Tafuri, C. L. Frommel, S. Ray, Raffaello architetto, Milano 1984 (італ.)

A. Zuccari, Raffaello e le dimore del Rinascimento, Firenze 1986 (італ.)

N. Dacos Crifò, Le Logge di Raffaello, Roma 1986 (італ.)

V. Labella, Una stagione di giganti. Michelangelo, Leonardo, Raffaello, Cinisello Balsamo 1991 (італ.)

AA.VV., Raffaello, Milano 1994 (італ.)

W. Lotz, Architettura in Italia 1500-1600, a cura di D. Howard, Milano, Rizzoli 1995. (англ.)

Pasquale Sabbatino, Raffaello Sanzio e Baldassare Castiglione, in La bellezza di Elena. L'imitazione nella letteratura e nelle arti figurative del Rinascimento, Firenze, Olschki, 1997, pp. 35-40, ISBN 88-222-4503-2 (італ.)

Pierluigi De Vecchi ed Elda Cerchiari, I tempi dell'arte, volume 2, Bompiani, Milano 1999. ISBN 88-451-7212-0 (італ.)

Bruno Santi, Raffaello, in I protagonisti dell'arte italiana, Scala Group, Firenze 2001. ISBN 88-8117-091-4 (італ.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Рафаель Санті - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Рафаель італ.

# data[].attributes.location_name
Київська область

# data[].attributes.headline
Київська область

# data[].attributes.subject
Київська область