# data[].attributes.headline
FETS HISTÒRICS. La batalla de Voullié (507 d.C.)

# data[].attributes.subject
FETS HISTÒRICS. La batalla de Voullié (507 d.C.)

# data[].attributes.body
Al principi del s. VI els francs de la Gàl·lia van derrotar els visigots a la la batalla de Voullié i els van expulsar als Pirineus. Així es van escampar per Hispània.

# data[].attributes.headline
MONARQUIA. Monarquia forta i hereditària (418 d.C.)

# data[].attributes.subject
MONARQUIA. Monarquia forta i hereditària (418 d.C.)

# data[].attributes.body
Els visigots van començar a usar la monarquia a partir del segle V, però es va formalitzar al 418, quan es van establir com a regne després de la caiguda de l'Imperi Romà d'Occident. Per governar, el monarca tenia el suport de l'aula règia (òrgan assesor format per nobles i clergues)

# data[].attributes.headline
FETS HISTÒRICS. El regne visigot a Toledo (409 d.C.)

# data[].attributes.subject
FETS HISTÒRICS. El regne visigot a Toledo (409 d.C.)

# data[].attributes.body
Empesos pels huns, es van introduir a Hispània diferents pobles.

Els visigots, un poble aliat de Roma, van arribar a la península i va expulsar vandals i alans cap a Àfrica i van acorralar els sueus a Galícia. A canvi els romans els van permetre instalar-se al sud de la Gàl·lia i a Hispània, on van formar el regne de Tolosa.

# data[].attributes.body
Els principals òrgans de govern dels visigots eren:

1. El rei: màxima autoritat política i militar.

2. Aula Regia: consell format per nobles i clergues que assessorava el rei.

3. Concilis de Toledo: reunions d’autoritats civils i religioses per decidir temes polítics i religiosos.

4. Ducs i Comtes: governaven províncies i comtats en nom del rei.

Aquests òrgans gestionaven tant els afers polítics com els militars i religiosos del regne visigot.

# data[].attributes.body
Els visigots inicialment eren pagans, però es van convertir al cristianisme arrià al segle IV, que negava la plena divinitat de Crist. Al 589, amb el rei Recared, es van convertir oficialment al catolicisme, unificant així la religió del regne amb la població hispanoromana, majoritàriament catòlica. Aquesta conversió va ser clau per a la cohesió del regne visigot.

# data[].attributes.body
El rei Recesvint va aconseguir la unificació jurídica en establir una unica legislació per tot el regne, el Liber iudiciorum (654).

# data[].attributes.body
L'economia dels visigots es basava principalment en:

1. Agricultura: Activitat econòmica principal, amb cultius de cereals, vinya, oliveres, i ramaderia.

2. Propietat de la terra: Gran part de la terra estava en mans de l'aristocràcia visigoda i hispanoromana, així com de l'Església.

3. Comerç limitat: Encara que existia comerç amb altres regions de la Mediterrània, va disminuir en comparació amb l'època romana.

4. Tributs: Els reis recaptaven impostos i tributs, tant dels camperols com dels territoris conquerits.

Era una economia rural, amb poca urbanització i dependència de la producció agrícola.

# data[].attributes.body
L'art visigòtic destaca per:

1. Orfebreria: Exquisida producció de joies i objectes litúrgics, sovint en or i pedres precioses. Els fíbules (agulles de capa) i corones votives, com les del Tresor de Guarrazar, són exemples clars del refinament i simbolisme de poder.

2. Esglésies rurals: Petites esglésies de planta basilical o de creu llatina, construïdes amb pedra, amb arcs de ferradura i decoracions austeres. Algunes de les més conegudes són San Juan de Baños i Santa Comba de Bande, que mostren influències locals i mediterrànies.

Una data important de l'art visigòtic és l'any 661, quan es va crear la corona votiva del rei Recesvint, una peça destacada d'orfebreria visigòtica. Aquesta corona és part del Tresor de Guarrazar i representa l'alta qualitat artística i el significat polític-religiós de l'orfebreria visigòtica.

# data[].attributes.headline
FETS HISTÒRICS. La derrota dels visigots a Hispània (711)

# data[].attributes.subject
FETS HISTÒRICS. La derrota dels visigots a Hispània (711)

# data[].attributes.body
Al principi del segle VIII, el regne es va començar a debilitar per culpa de les disputes nobiliàries. Aquesta debilitat va ser aprofitada per un exèrcit musulmà que va derrotar el darrer monarca visigòtic, Roderic.