# data[].attributes.body
Senyors i senyores, dignísimas autoritats, amics i amigues de l'associació Riuraus Vius, veïns, veïnes i representants dels pobles de Benissa, Benitatxell, Gata, Jesús Pobre, la Xara, Llíber, Parcent, Ondara, Pedreguer, Teulada-Moraira, Xàbia i Xaló. Els riuraus van ser durant gairebé dos segles centres neuràlgics de l'economia de la Marina Alta, generadors de riquesa, espai de transformació productiva, on el fruit de les vinyes abancalades madurava del tot i es tancava el triangle que sustentava la vida dels nostres avantpassats “raïm, escaldà, passa”. Dècades enrere, quan el riurau obria els ulls a l'estiu, el sol d'agost s'aliava amb el líquid fumejant de la caldera per a robar-li al moscatell fins a l'última gota de suc. El sequer es convertia en gegantesca paleta de pintor on el raïm escaldat mudava diàriament els colors de la pell oberta, del verd daurat a l'ocre intens, fins a l'or vell de la pansa jove. Homes i dones s'agitaven al ritme de l’escaldà, i de la meteorologia. El punt d'anada i de tornada, de treball i de descans, d'alegria i preocupació, de solitud i companyia, d'ombra i sol, de trobada i recer era el riurau. La ruta dels Riuraus te una distancia de 8,3 kilometres, amb un desnivell acumulat de 80 metres.

# data[].attributes.body
Ruta sense dificultat que visiteu les fonts i Llavadors que envolten la vila de Benissa.Avui ja en defus, molts ajuntaments han optat per recuperar-los, procedint a rehabilitar-los i posar-los al dia, perquè les noves generacions puguin gaudir d'aquests singulars edificis i evitar que es perdin en l'oblit.\nIniciem la marxa des de la creu de terme que custòdia l'entrada a Benissa pel Sud i seguim la vora de la carretera fins l'entrador del Camí de Núsols. Prompte, a la dreta ens trobem amb la font i llavador de Núsols. L'aspecte típic (conservat en les últimes restauracions) que tenen tots ells se'ls va donar a principis del segle passat en successives reformes.\n\nJo no havia estat mai ací i realment em va sorprendre. També ho va fer el descobrir uns oms a la vora del camí. Es veu que la grafiosi ataca els més grans, però estos abans de morir rebroten per baix terra escapant a una mort definitiva, esperem que per sempre.\n\nContinuem la marxa seguint un camí que va girant lentament a l'esquerre. En un moment estem a la Font i Llavador d'Orxelles. Segons el nostre Cronista Oficial, els més vells sempre han sigut de l'opinió que totes estes surgències d'aigua provenen de vetes que s'originen al Pla de Canor, passen per baix del tossal de Benissa i acaben desaiguant a l'altre costat en múltiples fonts o corrent a una profunditat adequada per a la seua explotació mitjançant sénies o pous.\n\nSegons pareix, el preferit de la meua iaia, encara que tenia pou a casa amb un aigua ben bona. Ho diu un que la tasta tots els dies.\nDe nou en camí, ara fins la pròxima parada ens queda un poc de volta. Primer una xicoteta pujada (res a veure amb el que està per vindre), un poc de planeig per carrers de les afores del poble i, en aplegar a l'entrada del Camí de Cartagènia, una gran baixada tenint en compte d'agafar la primera bifurcació a la dreta. Allà al davall topetarem amb la depuradora d'aigua, el llavador més modern del poble, amb poc d'encant, tot hi ha que dir-ho. \"Llavador, com?\", dirà algú. Sí, que no llava les aigües brutes del poble fins deixar-les transparents?\n\nA partir d'ací ve el més dur, si hem iniciat la ruta sobre els 270 m, ara estem en uns 120 m. Això significa un desnivell mig aproximat del 15% per a la tornada, de poc més d'un kilòmetre. Sort que tenim la parada a la Font de Santa Anna , \"Sentanna\" en benisser, a la que haurem aplegat després de desviar-nos per un caminal de terra que passa pegat a una casa a la dreta del camí. Quina llàstima que el vandalisme no haja respectat el llavador.\n\nI el raconet que queda un poc més al fons, quasi salvatge, amb mini cascada i tot (després de la pluja). Aventurant teories, jo diria que totes estes roques, en córrer per baix del tap que domina el paisatge, són les que van canalitzant les aigües de més amunt.\n\nUn poc descansats passem per davant de l'Ermita de Santa Anna, la construcció religiosa \"en peu\" més antiga del nostre poble, d'inicis del s. XVII. Quanta gent haurà passat per ací, quantes berenades i quants xiquets fent voltar la campana el dia vint-i-sis de Juliol.\n\nAl final del camí i tocant el poble ens apareix el Llavador del Pou d'Avall. La canalització no està molt cuidada i menys l'entorn, en un sentit ampli. Pareix que des de fa temps li hagueren fet mal d'ull. Com a la Font de les Maruques, una fontanella intermitent a punt de ser destruïda del tot després de tornar a la llum en el periode urbanitzador furibund precedent. Podeu entreveure-la en un solar privat a l'altre costat del camí. Amb eixe panorama tornarà algun dia el rossinyol? De moment una vista de la Font de Sant Pere. Curiós què la font més propera tinga el nom del primer patró de la nostra església, no? I què el segon siga per a l'ermita també més propera? El llavador del Pou d'Avall.\n\nD'ací per aplegar a la nostra destinació final, la creu de la Plaça del Portal, haurem de fer un poc de volta. Fa pocs anys esta era menys accentuada i fa més no havia cap impediment. Clar, un podia anar pel camí que passava per baix del pont (hui emparedat baix la carretera general) seguint el curs del barranc, hui també aterrat, que per allí corria fins almenys l'actual Casa de Cultura. El dibuix és de mon \"tio\" Vicente Ibáñez.\n\n\n\n"}],"B":[{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"color":{"B":"#010101"},"list-level":{"B":"1.0"},"font-size":{"B":"18.7704"},"font-family":{"B":"YAEv5rrYH6c,0"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":90},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"font-size":{"A":"18.7704","B":"19.0584"},"font-family":{"A":"YAEv5rrYH6c,0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":217},{"A?":"A","A":{"font-size":{"A":"19.0584","B":"18.7704"},"font-family":{"B":"YAEv5rrYH6c,0"}}},{"A?":"B","A":1},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"font-size":{"A":"18.7704","B":"19.0576"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":208},{"A?":"A","A":{"link":{"B":"https://www.youtube.com/watch?v=y7m8CZdLdPA"}}},{"A?":"B","A":6},{"A?":"A","A":{"link":{"A":"https://www.youtube.com/watch?v=y7m8CZdLdPA"}}},{"A?":"B","A":147},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":1},{"A?":"A","A":{"font-size":{"A":"19.0576","B":"19.9187"}}},{"A?":"B","A":1},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"font-size":{"A":"19.9187","B":"19.0576"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":261},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":2},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":115},{"A?":"A","A":{"link":{"B":"https://www.youtube.com/watch?v=jmd_WiAAtYs"}}},{"A?":"B","A":8},{"A?":"A","A":{"link":{"A":"https://www.youtube.com/watch?v=jmd_WiAAtYs"}}},{"A?":"B","A":346},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":2},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":132},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":1},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":549},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":2},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"font-size":{"A":"19.0576","B":"19.9863"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":219},{"A?":"A","A":{"link":{"B":"https://www.youtube.com/watch?v=p9s5Ezye2-s"}}},{"A?":"B","A":18},{"A?":"A","A":{"link":{"A":"https://www.youtube.com/watch?v=p9s5Ezye2-s"}}},{"A?":"B","A":209},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":1},{"A?":"A","A":{"font-size":{"A":"19.9863","B":"20.5168"}}},{"A?":"B","A":1},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"font-size":{"A":"20.5168","B":"19.0576"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":261},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":2},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":41},{"A?":"A","A":{"link":{"B":"https://www.youtube.com/watch?v=fhPsqtvtk_Q"}}},{"A?":"B","A":20},{"A?":"A","A":{"link":{"A":"https://www.youtube.com/watch?v=fhPsqtvtk_Q"}}},{"A?":"B","A":207},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":2},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":51},{"A?":"A","A":{"link":{"B":"https://www.youtube.com/watch?v=O-S5d-s-LD8"}}},{"A?":"B","A":24},{"A?":"A","A":{"link":{"A":"https://www.youtube.com/watch?v=O-S5d-s-LD8"}}},{"A?":"B","A":627},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":2},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"B":"1700.0"},"list-level":{"B":"1.0"},"list-marker":{"B":"disc"}}},{"A?":"B","A":433},{"A?":"A","A":{"head-indent":{"A":"1700.0"},"list-level":{"A":"1.0"},"list-marker":{"A":"disc"}}},{"A?":"B","A":3},{"A?":"A","A":{"text-transform":{"B":"none"},"leading":{"B":"1400.0"},"font-weight":{"B":"normal"},"font-size":{"A":"19.0576","B":"18.55"},"font-style":{"B":"normal"},"tracking":{"B":"0.0"}}},{"A?":"B","A":1},{"A?":"A","A":{"text-transform":{"A":"none"},"color":{"A":"#010101"},"leading":{"A":"1400.0"},"font-weight":{"A":"normal"},"font-size":{"A":"18.55"},"font-family":{"A":"YAEv5rrYH6c,0"},"font-style":{"A":"normal"},"tracking":{"A":"0.0"}}}]},"b":{},"d":"A","g":false,"h":"A"}],"B":1920,"C":1080}

# data[].attributes.body
Aquesta és la "ruta de l'aprofitament de l'aigua” i hi trobem elements de gran valor històric i patrimonial que mostren els costums d'antany de Benissa. És el cas del “Rentador del Pou d'Avall”, on antigament acudien les dones a rentar la roba, de l'ermita de Santa Anna del segle XVI, del Molí del Quisi, construcció hidràulica del segle XV rellevant per la seva ubicació en una zona geogràfica de secà, el Riurau de l'oncle Joan de Vallesa i el Pont del Quisi.

Pendent està de realitzar també a poteta, així que valgui aquesta ruta com a reconeixement previ del terreny.En alguns punts es troba deteriorat per les pluges, i cal emprendre algunes tasques de manteniment, sobretot a la zona del pont de fusta a la baixada de l'Ermita de Santa Anna.

 A la resta, el pas és perfectament factible i sense gaire dificultat tècnica o física, encara que les últimes repetxes em van fer una mica...El Moli del Quisi, està declarat Bé de Rellevància Local, és una de les obres hidràuliques més importants de la zona, havent-se sol·licitat que s'inclogui com a BIC (Bé d'Interès Cultural)És l'anomenada "Ruta de l'aprofitament de l'aigua", on es trobaran amb altres elements de gran valor històric i patrimonial com: El Clauer del Pou d'Avall, l'Ermita de Santa Anna, el Riurau del tio Joan de Vallesa, el Pont del Quisi i El Molí del Quisi.

Ruta molt singular on coneixeràs alguns dels edificis funcionals que mostren els costums d'antany de Benissa. El Safareig del Pou d'Avall on antigament les dones anaven a rentar la roba, l'Ermita de Santa Anna on destaca la façana de marès i el Molí del Quisi, construcció hidràulica excepcional del segle XV per la seva ubicació en una zona geogràfica de secà .

# data[].attributes.body
En la placeta Vella, la qual podríem dir que és el cor de l'antiga vila, es troba el monument al Riberer. Representa els veïns de Benissa que dues vegades a l'any abandonaven el poble per treballar com a temporers en el cultiu i la recol·lecció de l'arròs en la Ribera del Xúquer, a la província de València.

Feien el recorregut a peu, vestien amb humils robes apedaçades i per al viatge portaven al muscle un cabàs de palma que contenia embotits, salaons i pans pastats.

En el camí Vell de València existia una gran roca des de la qual s'albirava, per última vegada, el campanar de la vella església fortalesa de Benissa. Allí, les quadrilles de riberers es detenien i resaven una Salve en petició de protecció i a manera de comiat del seu poble. Aquesta imatge és la que representa el monument al Riberer, l'obra del qual va ser sufragada per subscripció popular i inaugurada en els anys huitanta del segle passat.

Els Riberers van arribar a ser tants que van crear la seua pròpia festa en el marc de les celebracions a la Puríssima Xiqueta.

En la mateixa plaça trobem dues grans cases senyorials del S. XVI, una és la casa dels Torres Orduña que abans era dels Ivars del Poví, i actualment alberga la biblioteca pública i el casino.

Prop i amb dimensions més menudes trobem la casa de Juan Vives amb una llegenda escrita en la seua façana que narra l'origen de la devoció de la Puríssima Xiqueta

# data[].attributes.body
Sala del Consell

La Sala del Consell, ubicada al Carrer la Puríssima, al centre històric de Benissa, va ser construïda a finals del segle XVI, en un moment de gran expansió econòmica. La Sala del Consell o Llotja de Contractació albergava les sessions del Consell i larxiu. Tot i que també tenia funcions d'Almudí (emmagatzematge i venda de blat i altres cereals).

Cases del Batlle

Davant la Sala del Consell s'ubiquen les Cases del Batlle anomenades així perquè hi residia l'alcalde de la Vila de Benissa. Actualment s'ubica la Biblioteca Municipal Bernat Capó i l'interessant Espai d'Art Contemporani Salvador Soria, on trobem la col·lecció municipal d'obres del certamen de pintura que porta el nom de l'artista mort a Benissa.Davant la Sala del Consell s'ubiquen les Cases del Batlle anomenades així perquè hi residia l'alcalde de la Vila de Benissa. Actualment s'ubica la Biblioteca Municipal Bernat Capó i l'interessant Espai d'Art Contemporani Salvador Soria, on trobem la col·lecció municipal d'obres del certamen de pintura que porta el nom de l'artista mort a Benissa.
Casa Abargues
La Casa Abargues, de imprescindible visita es una casa señorial del S.XVIII-XIX ubicada en la Calle Desamparats, una de las calles más bonitas del centro histórico de Benissa. Esta casa con ambiente nobiliario, cuenta con sus comedores privados, almacenes para productos agrícolas, capilla privada. Destacando el espectacular Saló Blau.
El Monument al Riberer
Aquest monument representa el Riberer, un personatge de molta tradició a Benissa. Durant segles van ser molts els benissers que es desplaçaven caminant als camps d'arròs de la Ribera, a la província de València, per poder obtenir uns ingressos extra que cobrissin les seves necessitats.
Església de la Puríssima Xiqueta
Entre les coses que podem veure a Benissa destaca sobretot la coneguda com a “La Catedral de la Marina” per ser una de les esglésies més grans de la comarca. Aquesta església, va començar a construir-se el 1902, finalitzant la seva construcció el 1929. Té 35 metres d'alçada i és d'estil neogòtic.

Història del Centre Històric de Benissa
A l'origen, el nucli urbà de Benissa seria una alqueria o població agrícola musulmana, gestionada per un clan o família berber, els Banu-Isa, la qual s'ubicaria a la cruïlla de camins del que són avui els carrers Santa Anna, Puríssima i Mossèn Gaspar Tello.

L'any 1244 les tropes de la Corona d'Aragó encapçalades pel rei Jaume I arriben a la zona i comença un procés de colonització en què es tracta de concentrar els colons cristians, camperols i membres de les tropes, d'origen català i aragonès , en determinats nuclis, sobretot de la zona costanera. Un dels objectius seria controlar la població musulmana de les alqueries disperses. Benissa és un d'aquests punts on es concentren i, alhora, conviuen amb els musulmans. La població morisca convivia pacíficament amb els cristians fins que el 1609 van ser expulsats.

# data[].attributes.body
El 1611 un grup de Franciscans es va assentar a Benissa i tot just dos anys més tard, el 23 de setembre de 1613, s'inaugurava el Convent de la Immaculada Concepció.
En aquell temps, la fundació del convent va suposar l'extensió del municipi cap a l'Oest, així com disposar d'un nou baluard on protegir-se dels atacs pirates molt habituals en aquella època.

Es tracta d'un edifici d'arquitectura renaixentista, molt sobri i amb murs robusts. A la façana principal, l'accés a l'església està compost com a retaule. Al cos inferior se situa la porta sota un arc enquadrat per dues columnes sobre pedestal. Mentre que el cos superior el conforma una fornícula –emmarcada per dues pilastres– que acull una imatge de la Immaculada, i dues piràmides coronades amb boles, que denoten la influència de l'arquitectura herreriana.
De l'edifici destaquen la torre campanar i el claustre, tots dos restaurats el 1992. Dins l'església hi trobem un interessant retaule i un petit museu on es poden veure objectes procedents del propi convent, de l'antic Col·legi Seràfic o de records i donacions fetes pels frares residents al llarg de la llarga història.