# data[].attributes.attachment_caption
Ceramica de Horezu este un meșteșug tradițional unic. Realizata manual în partea de nord a județului Vâlcea, ea reflectă generații de cunoștințe și măiestrie. Bărbații și femeile împart în general procesele de fabricație. Oamenii selectează și extrag lutul, care este apoi curățat, tăiat, udat, frământat, călcat și amestecat – transformându-l într-un corp de lut din care olarii din Horezu produc o ceramică roșie. Olarii modelează apoi fiecare obiect cu o tehnică specială a degetelor care necesită concentrare, forță și agilitate. Fiecare persoană are propria sa metodă de modelare, dar toată lumea respectă succesiunea operațiilor. Femeile decorează obiectele folosind tehnici și instrumente specifice pentru a desena motive tradiționale. Abilitatea lor de a combina decorul și culoarea definește personalitatea și unicitatea acestor ceramice. Culorile sunt nuanțe vii de maro închis, roșu, verde, albastru. Obiectul este apoi tras. Olarii folosesc unelte tradiționale: un mixer pentru curățarea pământului, o roată de olar și pieptene pentru modelare, un corn de taur scobit și un băț fin cu vârf de sârmă pentru decorare și o sobă cu lemne pentru ardere. Meșteșugul se transmite prin familii, în ateliere de la maestru la ucenic, precum și la târguri și expoziții. Elementul conferă comunității un sentiment de identitate, menținând în același timp o funcție socială în existența de zi cu zi.

# data[].attributes.headline
Ceramica de Horezu - Patrimoniu imaterial

# data[].attributes.subject
Ceramica de Horezu - Patrimoniu imaterial

# data[].attributes.attachment_caption
Palatul a fost construit între anii 1901 și 1902, după planurile arhitectului Ion D. Berindey, în stilul francez Beaux Arts. A fost ridicat pentru Gheorghe Grigore Cantacuzino, un fost președinte al Consiliului de Miniștri, cunoscut sub porecla „Nababul” datorită averii sale uriașe. După moartea acestuia, palatul a fost moștenit de fiul său, Mihai, iar după ce acesta a decedat în 1929, clădirea a rămas soției lui, Maruca, care mai târziu s-a recăsătorit cu marele compozitor George Enescu.

Palatul Cantacuzino este un loc important din istoria României, deoarece aici s-a semnat, pe 10 august 1913, Pacea de la București, care a pus capăt celui de-al Doilea Război Balcanic și prin care România a primit Cadrilaterul. De asemenea, în timpul celui de-Al Doilea Război Mondial, clădirea a fost folosită pentru președinția Consiliului de Miniștri, adică guvernul român.

# data[].attributes.headline
Palatul Cantacuzino - Patrimoniu material

# data[].attributes.subject
Palatul Cantacuzino - Patrimoniu material

# data[].attributes.attachment_caption
Castelul Peleș este unul dintre cele mai importante edificii de tip istoric din România, având caracter de unicat și este, prin valoarea sa istorică și artistică, unul din cele mai importante monumente de acest fel din Europa celei de-a doua jumătăți a secolului al XIX-lea.  Simbol al eleganței și inovației arhitecturale, acest castel a fost reședința de vară a familiei regale și rămâne un monument de referință pentru istoria României.

# data[].attributes.attachment_caption
Fânul este foarte important pentru tradițiile și cultura noastră. De-a lungul timpului, oamenii nu doar că l-au cosit, transportat și depozitat, dar au dezvoltat și diverse activități legate de el. În zonele montane, fânul ajută foarte mult agricultura și, implicit, economia. Dar mai mult decât atât, el păstrează adevărate valori culturale. De aceea, este important să continuăm această tradiție veche de sute de ani, pentru a menține vie identitatea comunităților montane.

Un alt aspect important este laptele de fân, a cărui calitate depinde de iarba pajiștilor. Acest lucru ne arată respect atât pentru trecut, când oamenii trăiau mai ales din creșterea animalelor și agricultura, cât și pentru viitor, oferindu-ne hrană sănătoasă și naturală. Dacă renunțăm la practicile tradiționale și folosim prea multă tehnologie, peisajele montane specifice pot fi pierdute. Totuși, pășunatul ajută la păstrarea acestor tradiții și valorifică cunoștințele locale.

# data[].attributes.attachment_caption
Mănăstirea Voroneț, supranumită „Capela Sixtină a Estului”, este un complex monahal medieval construit în satul Voroneț, astăzi localitate componentă a orașului Gura Humorului. Ea constituie una dintre cele mai valoroase ctitorii ale lui Ștefan cel Mare (1457-1504). Biserica a fost ridicată în anul 1488 în numai 3 luni și 3 săptămâni, ceea ce constituie un record nu doar pentru acea vreme.  Cunoscută pentru „albastrul de Voroneț”, această biserică este un exemplu remarcabil al artei medievale moldovenești.

# data[].attributes.headline
Manastirea Voronet - Patrimoniu material

# data[].attributes.subject
Manastirea Voronet - Patrimoniu material

# data[].attributes.attachment_caption
Este o sculptură realizată de artistul român Constantin Brâncuși, făcând parte din trilogia Ansamblului Monumental de la Târgu Jiu, alături de Poarta Sărutului și Masa Tăcerii. Concepută și executată de Brâncuși, Coloana Infinitului a fost inaugurată pe 27 octombrie 1938. Sculptura are o înălțime de 29,35 metri și este alcătuită din 16 module octaedrice suprapuse, cu câte o jumătate de modul la extremitățile inferioară și superioară.

# data[].attributes.headline
Coloana Infinitului - Patrmoniu material

# data[].attributes.subject
Coloana Infinitului - Patrmoniu material

# data[].attributes.attachment_caption
Coiful de la Coțofenești este un coif de paradă făcut din electrum, un aliaj natural de aur, argint și cupru. Se crede că face parte din arta traco-getică și că datează din prima jumătate a secolului al IV-lea î.Hr. A fost descoperit în anii 1920 în satul Coțofenești, care acum face parte din comuna Vărbilău, județul Prahova, într-un loc numit Vârful Fundăturilor. Se presupune că acolo ar fi fost un mormânt bogat, dar singurul obiect recuperat a fost acest coif, care are o formă conică și o deschizătură dreptunghiulară pentru față. Din păcate, coiful a fost furat din Muzeul Drents și acum este considerat pierdut.

# data[].attributes.headline
Coiful de la Cotofenesti - Patrimoniu material 

# data[].attributes.subject
Coiful de la Cotofenesti - Patrimoniu material 

# data[].attributes.attachment_caption
Un exemplu remarcabil de arhitectură medievală transilvăneană, biserica fortificată de la Biertan este una dintre cele mai mari și mai bine conservate fortificații săsești din Transilvania. Construită în secolul al XII-lea și parte din patrimoniul UNESCO, această biserică impresionează prin complexitatea sistemului de apărare și prin frumoasele detalii arhitecturale.

# data[].attributes.headline
Biserica fortificata de la Biertan - Patrimoniu material

# data[].attributes.subject
Biserica fortificata de la Biertan - Patrimoniu material

# data[].attributes.attachment_caption
În vecinătatea oraşului Sighişoara, la mică altitudine, se află Platoul Breite – cea mai mare pajişte cu stejari şi goruni multiseculari din Europa central-estică – un ecosistem protejat de lege.

Platoul este situat la o altitudine de 525 m, suprafaţa totală fiind de 70 de hectare. Stejarii din rezervaţie au vârste venerabile. Cel mai bătrân dintre arbori are aproximativ 700 de ani, o circumferinţă de 7 metri şi a fost poziţionat pe locul 59 într-un top al celor mai bătrâni copaci din lume. Cei mai mulţi au circumferinţa între 4 şi 5 m, vârsta lor fiind undeva între 350 şi 450 de ani. 

Platoul Breite este raiul pasarilor, al plantelor si al vegetatiei abundente. Mai mult de 115 specii de vertebrate au fost identificate aici, majoritatea fiind protejate de lege. În funcție de sezon și perioada zilei puteţi întâlni aici ciocănitori, păsări cântătoare, șopârle, lilieci sau fluturi. 

# data[].attributes.headline
Stejarii Seculari de la Breite - Patrimoniu material

# data[].attributes.subject
Stejarii Seculari de la Breite - Patrimoniu material

# data[].attributes.attachment_caption
Piața Unirii, construită de administrația habsburgică în prima jumătate a secolului al XVIII-lea, era inițial mărginită de clădiri cu cel mult un etaj, ceea ce îi conferea o aparență mai degrabă provincială. În secolul al XIX-lea, au apărut câteva clădiri cu două etaje, iar în primii ani ai secolului al XX-lea s-au construit clădiri cu trei etaje, unele dintre ele în stilul Art Nouveau. Printre clădirile baroce ale pieței sunt  Domul Catolic Roman și Palatul Baroc. Prezența Bisericii Ortodoxe Sârbe, alături de cea Catolică, este dovada climatului de toleranță pentru care Timișoara este faimoasă

# data[].attributes.headline
Piata Unirii din Timisoara - Patrimoniu material

# data[].attributes.subject
Piata Unirii din Timisoara - Patrimoniu material