# data[].attributes.headline
"Чарівна Квітка та її друзі"

# data[].attributes.subject
"Чарівна Квітка та її друзі"

# data[].attributes.body
Жила-була маленька Квітка. Вона мріяла розквітнути найяскравіше у світі, щоб дарувати радість усім навколо. Одного дня вона побачила, що навколо неї з’явилися чарівні сердечка і ніжні листочки.

— Давай дружити! — радо сказали вони.

І з того часу Квітка більше ніколи не була самотньою. Разом із друзями вони створили справжню казку — сад, де завжди панували дружба, тепло і краса.

# data[].attributes.headline
"Останній листок"

# data[].attributes.subject
"Останній листок"

# data[].attributes.body
На гілці тремтів останній листок. Вітер шепотів йому: «Час летіти». Листок боявся, тримаючись за минуле, але раптом зрозумів – попереду новий шлях. Він відпустив гілку й полетів у небо, кружляючи у променях сонця, відчуваючи свободу. Це був не кінець, а початок нової історії. 🍂✨

# data[].attributes.headline
"Метелик у пошуках кохання"

# data[].attributes.subject
"Метелик у пошуках кохання"

# data[].attributes.body
Жив був метелик і він був дуже гарним, кожен день він літав з квітки на квітку, але він був самотнім і хотів знайти своє кохання. В один сонячний день метелик вирішив полетіти через моря та океани, на його шляху зустрічалося багато перешкод, але метелик не здавався та летів далі й коли він здолав ці перешкоди він знайшов своє кохання на все життя.

# data[].attributes.headline
"Дружба метелика та квітки"

# data[].attributes.subject
"Дружба метелика та квітки"

# data[].attributes.body
Одного разу в барвистому лузі розквітла ніжна квітка. Вона була тендітною й витонченою, але сумувала, бо їй здавалося, що світ занадто великий, а вона – маленька й непримітна. Одного дня на луг прилетів яскравий метелик. Він кружляв між квітами, але раптом помітив квітку, яка тихо схилялася під легким вітерцем.

— Чому ти така сумна? – запитав метелик, сідаючи на її пелюстки.

— Я не така гарна, не так пахну, — відповіла квітка.

— Але ти особлива! Твій колір нагадує мені небо, а твій аромат – ранковий бриз. Ти даруєш мені спокій і радість, - відповів метелик.

Квітка здивувалася, але вперше відчула себе потрібною. І відтоді вони стали близькими друзями.

# data[].attributes.headline
"Сонячні піжмурки"

# data[].attributes.subject
"Сонячні піжмурки"

# data[].attributes.body
Сонце світило яскраво, гріло велике дерево, а метелик весело танцював між його листочками.

— Як добре сьогодні! — радів Метелик.

Та раптом прилетіла Хмаринка й закрила Сонце. Стало темно та прохолодно.

— Ой, що ж тепер буде? — занепокоївся Метелик.

— Не хвилюйся, — лагідно прошепотіло Дерево. — Сонце завжди повертається.

І справді, за мить вітерець відніс хмаринку, і Сонце знову засяяло. Метелик щасливо змахнув крильцями й закружляв у його теплих променях.

# data[].attributes.headline
Бджілка Майка зустрічає весну

# data[].attributes.subject
Бджілка Майка зустрічає весну

# data[].attributes.body
Жила-була маленька бджілка на ім'я Майка. Вона дуже любила збирати нектар з квітів. Але взимку всі квіти зникли, і Майці довелося спати у вулику разом зі своїми сестрами.

Одного разу, коли Майка прокинулася, вона почула, як її сестри радісно гудуть.

"Що сталося?" - запитала Майка.

"Весна настала!" - відповіли сестри. "Поглянь, скільки квітів розцвіло!"

Майка вилетіла з вулика і побачила, що все навколо вкрилося різнокольоровими квітами. Вона була в захваті від їхнього аромату і краси.

Майка почала літати від квітки до квітки, збираючи солодкий нектар. Вона зустріла багато інших бджілок, які також збирали нектар.

Вони разом працювали, щоб зробити смачний мед. Майка була дуже щаслива, що настала весна, і вона могла знову збирати нектар з квітів.

# data[].attributes.body
Назва техніки: Notan – мистецтво малювання ножицями. Гра світла і тіні.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Світлана Скачок

# data[].attributes.attachment_link.title
Нотан - мистецтво малювання ножицями  Гра світла і тіні. Майстер-клас

# data[].attributes.headline
"Кольоровий сад мрій"

# data[].attributes.subject
"Кольоровий сад мрій"

# data[].attributes.body
У далекій чарівній долині, де сонце завжди сяє яскраво, розквітнув особливий сад. У цьому саду росли дивовижні квіти, які змінювали свій колір щоранку. Вдень вони притягували до себе метеликів, які нашіптували їм казкові історії про далекі країни.

Одного разу маленька дівчинка, яка заблукала в цьому саду, почула тихий шепіт квітів. Вони розповіли їй про магію добра і мрій, що оживають, якщо в них щиро вірити. З того часу сад став місцем, де всі, хто вірить у дива, можуть знайти своє натхнення.

# data[].attributes.headline
Зачарований вечір

# data[].attributes.subject
Зачарований вечір

# data[].attributes.body
Раз на рік, у вечір сонцестояння, фіолетові, сині та зелені квіти Острова Мрій сяють неймовірною красою, зачаровуючи відвідувачів чарівним світлом та ароматом лише на одну ніч.

# data[].attributes.headline
"Танець та спів кольорових квітів"

# data[].attributes.subject
"Танець та спів кольорових квітів"

# data[].attributes.body
Жили були  семеро кольорових квітів, вони любили танцювати та співати кожного ранку як зійде сонечко. Одного ранку їх спів почули гарні сонечка, вони з захватом дивилися на цей танець і вирішили до них приєднатися й так всі разом вони танцювали цілий день.

# data[].attributes.headline
"Дружба у квітковому саду"

# data[].attributes.subject
"Дружба у квітковому саду"

# data[].attributes.body
У чарівному саду жила маленька сонечко, яка любила подорожувати між яскравими квітами. Одного дня вона зустріла блакитного метелика, і вони стали найкращими друзями, разом танцюючи серед пелюсток. Відтоді кожного ранку вони гралися під лагідним сонцем, радіючи дружбі та красі природи.

# data[].attributes.headline
"Сад бажань"

# data[].attributes.subject
"Сад бажань"

# data[].attributes.body
У далекому краю, де завжди панує весна, розкинувся чарівний сад. Його дерева не лише квітнуть і дають плоди, а й виконують бажання. Достатньо доторкнутися до їхнього стовбура і прошепотіти свою мрію.

Одного разу двоє метеликів пролетіли над садом і загадали одне бажання на двох – щоб цей чарівний куточок залишався вічно прекрасним. І відтоді кожен, хто потрапляє сюди, відчуває гармонію, спокій і віру в диво.

# data[].attributes.headline
"Очікування весни"

# data[].attributes.subject
"Очікування весни"

# data[].attributes.body
На краю галявини стояло старе дерево з гойдалкою. Взимку діти не приходили, але дерево чекало. Нарешті прийшла весна, розтанув сніг, і знову залунав дитячий сміх. Діти гойдалися, радіючи теплу, а дерево шелестіло молодим листям, щасливе від їхнього гамору. Воно дочекалося весни, і разом з нею повернулася радість.

# data[].attributes.headline
"Весняна радість"

# data[].attributes.subject
"Весняна радість"

# data[].attributes.body
У старій вазі росли незвичайні квіти, кожна з яких мала свою таємницю. Перша квітка дарувала натхнення, друга — усмішки, а третя — спокій. Якось дівчинка поставила вазу на своєму столі і попросила квіти зробити її день кращим. Ваза засяяла, і кожна квітка додала свій дар. Дівчинка відчула, як її серце наповнюється радістю, і зрозуміла: магія завжди поруч, треба тільки вірити.

# data[].attributes.headline
"Ранкова веселка"

# data[].attributes.subject
"Ранкова веселка"

# data[].attributes.body
Одного ранку після дощу на вулиці зʼявилася гарна веселка, і відразу після цього розцвіли квітка та дерево.

# data[].attributes.headline
"Голос квітів"

# data[].attributes.subject
"Голос квітів"

# data[].attributes.body
Три нарциси були музами Лукаса. Їхній аромат і вигляд народжували в ньому мелодії: сонячні, ліричні, витончені. Квіти мовчазно співали, а Лукас перекладав їхню красу на музику, наповнюючи кімнату чарами.

# data[].attributes.headline
"Нарциси на столі"

# data[].attributes.subject
"Нарциси на столі"

# data[].attributes.body
На столі у дівчинки стояла гарна ваза, наповнена свіжими нарцисами. Їхні білі пелюстки ніби ловили кожен промінчик весняного сонця. Квітковий аромат наповнював кімнату теплом і затишком. Ваза з нарцисами створювала особливий настрій і дарувала посмішку кожному, хто заходив у кімнату.

# data[].attributes.headline
"Ніч біля будинку" або "Коли всі заснули"

# data[].attributes.subject
"Ніч біля будинку" або "Коли всі заснули"

# data[].attributes.body
У тиху ніч біля будинку, коли маляти всі вже сплять, на небі з'являється місяць у компанії з хмаринками. Він світить так яскраво, що качечка швидше допливла до свого гніздечка, де її чекають каченята-діточки. Місяць тихенько зазирає в віконця будинку і світить замість нічничка, ніжно охороняючи наш сон. Чарівна тиха ніч. Невдовзі буде не менш чарівний ранок)

# data[].attributes.attachment_caption
Техніка: Малювання мильними бульбашками

# data[].attributes.headline
"Ніжний літній сад"

# data[].attributes.subject
"Ніжний літній сад"

# data[].attributes.body
Жила-була маленька Оленка. Вона любила малювати, але звичайні фарби здавалися їй нудними. Одного ранку Оленка побачила, як братик пускає мильні бульбашки. "А що, якби ними намалювати квіти?" – подумала вона.

Оленка налила фарби в тарілку, додала мильного розчину і подула в трубочку. З'явилася кольорова бульбашка. Вона приклала папір, і на ньому відбилася ніжна пелюстка. Захоплена, Оленка видувала бульбашки різних кольорів, створюючи дивовижні квіти: ромашки, волошки, маки. Кожна була неповторною.

Раптом на одну з намальованих синіх квіток сів справжній синій метелик! Він ніби здивувався, побачивши таку ж барвисту квітку. Оленка засміялася від радості. Її друзі, побачивши ці незвичайні малюнки, теж захотіли спробувати. Разом вони видували безліч різнокольорових бульбашок, і кожен створив свій чарівний букет.

Відтоді Оленка часто малювала квіти мильними бульбашками. Її картини були сповнені радості, а синій метелик іноді прилітав помилуватися її творчістю. Оленка зрозуміла, що малювати – це весело, особливо коли використовуєш незвичайні матеріали та фантазію.

# data[].attributes.headline
Рожевий квітковий салют

# data[].attributes.subject
Рожевий квітковий салют

# data[].attributes.body
У затишній лісовій галявині, де сонячні промені грали на листі дерев, розкинувся дивовижний луг. Він був вкритий рожевими квітами, які нагадували салют. Їхні ніжні пелюстки, наче рожеві зірки, сяяли в променях сонця, створюючи враження казкового видовища.

Одного разу, на цей рожевий луг залетів блакитно-жовтий метелик. Він був вражений красою цього місця і вирішив дослідити його. Метелик літав від квітки до квітки, насолоджуючись їхнім ароматом і ніжним кольором.

Раптом, його увагу привернула велика квітка, що нагадувала рожеву зірку. Метелик не міг втриматися і сів на неї. Коли метелик торкнувся квітки, вона розкрилася, наче рожевий салют, випустивши хмару блискучих пелюсток.

Метелик був зачарований цим видовищем. Він почав літати навколо квітки, граючись з її пелюстками, як з рожевим конфетті. Квітка, у свою чергу, була рада увазі метелика. Вона розкривалася і закривалася, наче вітаючи свого нового друга.

Метелик і квітка провели разом цілий день, граючись і сміючись. Вони були щасливі бути разом, серед цієї рожевої краси.

# data[].attributes.headline
"Весняна казка в саду"

# data[].attributes.subject
"Весняна казка в саду"

# data[].attributes.body
У весняному саду розквітли яскраві червоні дерева, де квіти пахнуть на всю округу. Між деревами в'ється стежка, яка веде крізь зелень до невідомих пригод, захованих за горизонтом. Діти бігали по траві, збираючи перші квіти й радіючи теплим сонячним променям. Весна оживила все навколо, подарувавши світу тепло.

# data[].attributes.headline
"Квіти, що жили в серці"

# data[].attributes.subject
"Квіти, що жили в серці"

# data[].attributes.body
У маленькій кімнатці дівчинки на столі стояла ваза з білими квітами, які сміялися сонечку. Вони шепотіли одна одній казки про веселих метеликів і добрих бджілок. Щоранку квіти ділилися своїм чарівним ароматом. Навіть коли почали в’янути, їх краса ще довго жила в серці дівчинки.

# data[].attributes.headline
Весняне пробудження

# data[].attributes.subject
Весняне пробудження

# data[].attributes.body
У зеленому лісі прокинулась перша квіточка й здивовано поглянула на світло сонця. Пташка прилетіла привітати її ніжною піснею, і вітерець лагідно розчесав її пелюстки. Так розпочалась весна — з одного маленького дива.

# data[].attributes.headline
Дивовижні нарциси у ва

# data[].attributes.body
Дивовижні нарциси у вазі розкрили свої яскраві пелюстки, наповнюючи кімнату весняною ніжністю. Їхній ніжний аромат створює атмосферу спокою та натхнення

# data[].attributes.headline
"Нарциси вночі"

# data[].attributes.subject
"Нарциси вночі"

# data[].attributes.body
У вазі на підвіконні стояли білі нарциси. Вдень вони просто тішили око. Але вночі, щойно місяць зазирав у вікно, квіти оживали. Тихо, щоб не потривожити сон, вони підіймали свої пелюстки й кружляли у повітрі. То був не просто танець — то була пам’ять. Про весну, що минула. Про сміх, що зник у часі. Про щось добре, що залишило теплий слід.

На ранок вони знову були звичайними квітами, але повітря в кімнаті пахло спокоєм. І навіть серце билося трохи м’якше.

# data[].attributes.attachment_caption
Ніжність у кольорі

# data[].attributes.headline
Ці ягідки - як почуття

# data[].attributes.body
Ці ягідки - як почуття: трохи рожевого захоплення, трішки фіолетової ніжності, зелений шепіт надії...Малюнок, що дихає любов'ю без слів.

# data[].attributes.headline
Великі рожеві квіти, щ

# data[].attributes.body
Великі рожеві квіти, що розпускаються під чистим блакитним небом, ніби танцюють у м'якому вітерці. Водяні фарби створюють легкий, майже прозорий ефект, завдяки чому зображення виглядає повітряним і мрійливим. Це нагадування про гармонію природи, про красу в простому та про спокій, який вона дарує.

# data[].attributes.headline
Казкова галявина 

# data[].attributes.subject
Казкова галявина 

# data[].attributes.body
На казковій галявині під золотим сонцем розквітали рожеві квіти із золотими серцевинами, а поруч гойдалися жовті пухнасті квітки. Завітала фея з прозорими крильцями. Зачарована, вона залишилася, літала між квітами, слухала сонячні історії квіток і спостерігала за річковими мешканцями. Галявина прийняла її, і її чари зробили це місце ще прекраснішим.

# data[].attributes.headline
"Маки в розквіті"

# data[].attributes.subject
"Маки в розквіті"

# data[].attributes.body
Великі квіти з рожевими пелюстками на зеленому фоні нагадують про тепло, сонце і гарний настрій.

# data[].attributes.attachment_caption
Грона винограду

# data[].attributes.headline
Техніка Штампування

# data[].attributes.subject
Техніка Штампування

# data[].attributes.body
Одного разу на сонячній галявині росло чарівне гроно винограду. Але воно було не просте — кожна ягідка вміла сміятися, співати й розповідати веселі історії. Коли дув вітерець, виноградні кульки починали кружляти й залишати сліди на землі — як пам’ять про свої пригоди. Одного дня до них прилетіла пташка й запитала: «А чому ви такі веселі?». «Бо ми народжені з натхнення і фарби!» — усміхнулось гроно. І з того часу кожен, хто бачив ці сліди, теж починав посміхатися.

# data[].attributes.headline
"Крихка краса"

# data[].attributes.subject
"Крихка краса"

# data[].attributes.body
На сонячній галявині розквітли дві тендітні кульбабки. Барвиста бабка, заворожена їхньою красою, хотіла доторкнутися, але, помітивши крихкість квіток, зупинилася. Вона милувалася ними здалеку, зберігаючи їхню ніжну красу недоторканою.

# data[].attributes.headline
 Танок кульбабки і бабки

# data[].attributes.subject
 Танок кульбабки і бабки

# data[].attributes.body
У самому серці весняного ранку, коли небо ще повне роси, а світ прокидається, кульбабки влаштовують свій повітряний балет. Вони розпускають свої пушинки, мов хмаринки, що танцюють на вітру. Маленька бабка прилетіла на їхній танок, зачарована цим м’яким, казковим видовищем. Вона кружляє поміж білих парашутиків, намагаючись не торкнутися жодного — щоб не зруйнувати магію миті. У цю мить усе навколо зупинилося — тільки небо, вітер, кульбабки та одна закохана в красу бабка.

# data[].attributes.headline
Сонячні кульбабки розц

# data[].attributes.body
Сонячні кульбабки розцвіли на галявині, мов маленькі зірочки серед зеленої трави. Над ними легко і граційно кружляє бабка, виблискуючи крилами на сонці. Її рухи здаються казковим танцем серед літнього вечірнього спокою.

# data[].attributes.headline
"Мрії кульбабок"

# data[].attributes.subject
"Мрії кульбабок"

# data[].attributes.body
Три маленькі кульбабки росли на галявині біля ставка. Вони мріяли полетіти у вирій пригод, як тільки вітер підхопить їхні пухнасті парашутики. Неподалік сіла бабка з блискучими крильцями, яка слухала їхні мрії. Вона розповіла, що весь світ сповнений краси, але найцінніше — це бути поруч з тими, кого любиш. Кульбабки усміхнулися і вирішили летіти разом, куди б не дув вітер.

# data[].attributes.headline
Щасливий Равлик

# data[].attributes.subject
Щасливий Равлик

# data[].attributes.body
У квітнику, серед барвистих пелюсток, жив собі щасливий равлик на ім’я Слимачок. Щоранку він прокидався під спів пташок і повз до улюбленої квітки. Там він смакував крапельки роси й милувався світом навколо. Його маленький світ був сповнений тиші, барвистої краси й тепла.

# data[].attributes.headline
Равликова казка у квітковому саду

# data[].attributes.subject
Равликова казка у квітковому саду

# data[].attributes.body
У далекому квітковому саду жив равлик на ім’я Смугастик. Він не був звичайним равликом — його мушля мала чарівний візерунок, що змінювався залежно від його настрою. Щоранку Смугастик прокидався у своєму саду серед запашних квітів. Вони розцвіли одразу всі разом, створивши для нього справжній квітковий лабіринт. І з того часу щоранку равлик прокидається у новій казці. Він любив повільно мандрувати між пелюстками, слухати пісні джмелів і вигадувати історії про кожну квітку.

# data[].attributes.headline
"Квітковий дощик"

# data[].attributes.subject
"Квітковий дощик"

# data[].attributes.body
Одного разу маленький равлик на ім'я Радість повз собі галявиною, милуючись сонячним днем. Раптом із неба почали падати різнокольорові квіти — червоні, помаранчеві, жовті та рожеві. Равлик зупинився і, зачарований, дивився, як вони м’яко торкаються трави. Одна з квіток впала прямо йому на спинку, і він відчув себе справжнім чарівником. З того часу кожного ранку він чекав, коли небо знову подарує йому квітковий дощ.

# data[].attributes.body
Равлик Петрик, поспішаючи на улюблену роботу – дегустацію ранкової роси на квітах у саду пані Квіточки, не міг втриматися від спокуси скуштувати кожну краплинку. Ніжні квіти дарували йому різноманіття смаків та ароматів. Його повільна подорож квітучим садом була справжнім задоволенням, наповнюючи равлика Петрика щастям.

# data[].attributes.headline
"Світ кульбабок"

# data[].attributes.subject
"Світ кульбабок"

# data[].attributes.body
На галявині розцвів кульбабовий світ, де вітер лагідно розвіює пухнасті парашутики. У цьому чарівному моменті з’явилася гарна бабка, мов охоронець весняних мрій. Вона кружляла над квітами, ловлячи краплі світла у кольоровому вечірньому небі. А мрія кульбабки піднімалась вище, несучи з собою надію на новий початок.

# data[].attributes.headline
"Ранкова подорож"

# data[].attributes.subject
"Ранкова подорож"

# data[].attributes.body
Равлик Тимко прокинувся рано-вранці, щоб встигнути побачити, як розквітають квіти у саду. Йому здавалося, що це — найвеличніше диво на землі. Долаючи кожен сантиметр шляху, він радів кожній краплі роси й шелесту трав. І хоч дорога була довгою, він знав: краса варта очікування.

# data[].attributes.headline
Дерево і сонце

# data[].attributes.subject
Дерево і сонце

# data[].attributes.body
На самотній скелі росло вперте деревце. Щоранку сонце зігрівало його, даючи сили рости. У спеку деревце чекало дощу, знаючи, що сонце й вода завжди поруч. Надвечір дощ напоїв землю, а сонце на прощання кинуло теплий промінь. Деревце шелестіло листям, вдячне за їхню спільну підтримку, розуміючи, що природа завжди дарує життя.

# data[].attributes.headline
Нарциси на підвіконні 

# data[].attributes.subject
Нарциси на підвіконні 

# data[].attributes.body
На старому підвіконні в керамічній вазі стояли три нарциси. Один, найпишніший, милувався своїм відображенням у вікні, вважаючи себе неперевершеним. Два скромніших захоплено спостерігали за дощем і мріяли про далекі світи. Стара пані Олена, заклопотана своїми думками, майже не помічала їхньої краси.

Одного дня, прибираючи, вона випадково звернула увагу на квіти. Їхня ніжність і сила життя вразили її. Відтоді пані Олена почала частіше дивитися на нарциси, і вони стали для неї нагадуванням про красу в буденності. Пишний нарцис, здавалося, став трохи менш гордим, а скромніші ще сильніше чекали весни, радіючи увазі та свіжій воді.

# data[].attributes.body
Маленький равлик Квітолюб поспішав до свого затишного сховку під великим листком лопуха. Накрапав дрібний дощик, і слизька доріжка ставала все мокрішою. Квітолюб не любив відчувати холодні краплі на своїй ніжній шкірці, тому щосили повз до свого укриття. Раптом його погляд впав на щось неймовірне. Біля самої стежки розквітла квітка такої яскравої краси, якої він ніколи раніше не бачив. Її великі пелюстки сяяли всіма відтінками полум'я: насиченим жовтим біля серцевини, що плавно переходив у яскраво-помаранчевий, а на кінчиках палали глибоким червоним кольором.

Зачарований Квітолюб зупинився. Дощ ставав сильнішим, але він не міг відірвати очей від цього дива природи. Квітка виглядала такою теплою та живою, що равлику здалося, ніби вона світиться зсередини. Страх перед дощем відступив перед непереборним бажанням роздивитися її ближче. Квітолюб повільно поповз до дивовижної квітки, забувши про свій сховок, адже перед ним відкрився набагато прекрасніший світ, сповнений яскравих кольорів.

# data[].attributes.headline
Дивовижні маки

# data[].attributes.subject
Дивовижні маки

# data[].attributes.body
У далекій долині, куди ніхто не ходив, раптом зацвіли яскраво-червоні маки. Вони росли на попелищі старого поля битви. Люди казали, що це — сльози землі, але кожен, хто дивився на них, відчував спокій.

Одного дня дитина з села принесла один мак додому — і вночі їй наснився мир, де всі сміялися. Відтоді маки стали символом надії: мовчазні, але живі, червоні, як серце, що ще б’ється.

# data[].attributes.headline
У синій вазі жили маки

# data[].attributes.body
У синій вазі жили маки, які кожної ночі тихенько співали пісні, щоб прикликати добрі сни. Одного ранку вони прокинулись із крилами — і полетіли нести радість дітям по всьому світу.

# data[].attributes.headline
Три братики-кульбабки

# data[].attributes.subject
Три братики-кульбабки

# data[].attributes.body
На лузі, де вже відцвітали останні кульбабки, розкриваючи свої пухнасті парашутики, панувала тиха ранкова атмосфера. Три братики-кульбабки, міцно вкорінені в зеленій траві, готувалися відпустити свої легкі насінинки на волю вітру. Їхні різьблені листочки сяяли від роси, а білі голівки здавалися ніжними мереживними кульками.

Раптом у повітрі з'явилася граційна бабка з прозорими крильцями, прикрашеними тоненькими прожилками. Вона повільно пролітала над лугом, її великі очі уважно оглядали навколишній світ. Зацікавившись білими пушинками кульбаб, бабка зависла поруч, ніби милуючись їхньою легкістю. З першим подихом вітру найсміливіша пушинка відірвалася і полетіла, плавно кружляючи в повітрі. Бабка прослідкувала за її польотом, а потім змахнула крильцями і полетіла далі, залишаючи кульбабки продовжувати свій важливий процес розповсюдження насіння.

# data[].attributes.headline
Дивовижні маки

# data[].attributes.subject
Дивовижні маки

# data[].attributes.body
У блакитній вазі, що стояла на рожевому підвіконні, пишно розквітли п'ять червоних маків. Їхні ніжні, наче шовкові, пелюстки ледь тремтіли від найменшого подиху вітерцю, що залітав у відчинене вікно. Темні серцевинки квітів були сповнені дрібного чорного пилку, обіцяючи нове життя.

Сонце, проникаючи крізь прозоре скло, розфарбовувало пелюстки маків у ще яскравіші відтінки червоного, створюючи гру світла й тіні. Здавалося, ніби квіти шепочуться між собою, розповідаючи про свої сни, навіяні теплим літнім днем. На підвіконні поряд лежала забута дитяча книжка з малюнками, і здавалося, що ці живі маки зійшли прямо з її сторінок, щоб подарувати радість і красу цьому затишному куточку.

# data[].attributes.headline
Квіти і ніжно-рожеві хмари

# data[].attributes.subject
Квіти і ніжно-рожеві хмари

# data[].attributes.body
На блакитному стебельці, оточеному зеленими стрілчастими листочками, розквітали маленькі дзвіночки небесно-синього кольору. Вони ніжно хиталися від ледь відчутного вітерцю, наче перешіптуючись між собою ранковими секретами. Їхні тендітні пелюстки здавалися такими крихкими, що, здавалося, могли розчинитися від одного дотику сонячного проміння.

А високо вгорі, на світло-рожевому небосхилі, пливли легкі, пухнасті хмаринки, схожі на солодку вату. Вони повільно змінювали свої обриси, то нагадуючи казкових звірів, то розсипаючись на безліч дрібних клаптиків. Здавалося, що ніжні квіти на землі тягнуться до цих повітряних мрій, а хмаринки, у свою чергу, милуються їхньою тендітною красою, створюючи разом гармонійну картину спокійного літнього ранку.

# data[].attributes.headline
"Мелодії чарівного листя"

# data[].attributes.subject
"Мелодії чарівного листя"

# data[].attributes.body
У чарівному саду, де кожен листочок має свою пісню, розцвіли квіти. Вони з’являлися лише тоді, коли на землю падала перша крапля дощу. Маленькі феї малювали на листях візерунки, щоб не заблукати серед зелені. Їхні листки сяяли зеленню, а навколо літали жовті світлячки, залишаючи за собою вогняні спіралі. І кожен, хто потрапляв у цей сад, згадував свої спогади та надихався.

# data[].attributes.headline
Дивовижні маки

# data[].attributes.subject
Дивовижні маки

# data[].attributes.body
У старовинній вазі на підвіконні стояли маки, які розквітали щоранку заново, попри час і пору року. Вони шепотіли один одному історії вітру й зірок, які чули вночі. Люди казали, що маки чарівні й приносять у дім спокій та добрі сни. Одного дня дитина випадково торкнулася пелюстка — і на мить побачила світ, де квіти говорять, а небо співає. Відтоді вона щоранку будилася з мрією у серці.

# data[].attributes.headline
"Шепіт квітів"

# data[].attributes.subject
"Шепіт квітів"

# data[].attributes.body
На галявині під яскравим весняним небом розцвіли квіти, які дружньо тягнулися до сонця. Вони шепотіли одне одному казки про вітер і дощ, мріючи про нову пригоду. Кожна квітка мріяла стати частиною великого букета, що принесе радість комусь. А поки що вони просто тішили всіх своєю красою та ароматом.

# data[].attributes.headline
Чарівна троянда

# data[].attributes.subject
Чарівна троянда

# data[].attributes.body
У старому горщику, на підвіконні запорізької квартири, росла троянда. Її червоні пелюстки, наче оксамит, пам'ятали шепіт кохання та сльози розлук. Кожного ранку, коли пані Галина поливала її, троянда відчувала ласку, а її колючки ставали м'якшими. Іноді метелики розповідали їй свої історії. Одного дня маленька Оленка торкнулася пелюстки, і троянда заговорила ароматом, розповівши про любов та красу. З того дня Оленка знала, що ця квітка – мовчазний хранитель див.

# data[].attributes.headline
Миле коричневе кошеня,

# data[].attributes.body
Миле коричневе кошеня, що сидить посеред зеленої галявини, мружить щасливі очі. Його вусики тремтять від задоволення, а коричневий бантик підкреслює його елегантність. Вгорі, на безкрайньому блакитному небі, пливуть білі хмаринки, а ліворуч яскраво-червоне серце ніби символізує любов і радість. Поруч, серед пишних зелених дерев, лежить великий клубок ниток – ідеальна іграшка для такого чарівного пухнастика.

# data[].attributes.headline
Ніч, коли оживають мрії

# data[].attributes.subject
Ніч, коли оживають мрії

# data[].attributes.body
У країні Мрій, де замість дощу падають кольорові кульки, жили зайчики Малинка й Лавандик. Вони зустрілись у чарівну Ніч Фантазій, коли можна загадати найзаповітніше бажання. Малинка тримала веселкову кулю, а Лавандик жонглював чарівною кулькою. Разом вони загадали: щоб усі діти ніколи не переставали мріяти. І з того часу кожна мрія, пущена в небо, стає новою зіркою.

# data[].attributes.headline
Кольоровий океан

# data[].attributes.subject
Кольоровий океан

# data[].attributes.body
Яскравий малюнок переносить нас у підводний світ, де три медузи плавно ковзають у синій глибині. Їхні куполи виблискують фіолетовим, жовтим, рожевим та помаранчевим, а мерехтливі щупальця створюють химерні візерунки. Білі бульбашки додають малюнку легкості. Це фантазія, що передає красу та таємничість океану, нагадуючи про яскравість світу.

# data[].attributes.headline
Різні, але справжні друзі

# data[].attributes.subject
Різні, але справжні друзі

# data[].attributes.body
В далекій країні, в серці природи, жили два незвичайних друга — Вогонь і Вода. Вони були найкращими друзями, хоча й зовсім різними.

Одного разу, під час посухи, Вода вирішив допомогти природі і вирушили вони з Вогнем до магічного джерела. Мандруючи, вони натрапили на важкий камінь, що закривав джерело. Вогонь зігріла камінь, а Вода створив пар, і камінь тріснув. Джерело знов почало весело бігти.

Вони зрозуміли, що їхня сила в єдності. Разом вони принесли життя в пустелю, заповнивши річки і колодязі.

Їхня історія нагадує, що справжня дружба долає всі перепони, незважаючи на різницю.

# data[].attributes.headline
Сад, що розповідав історії

# data[].attributes.subject
Сад, що розповідав історії

# data[].attributes.body
У самому центрі Землі Мрій був особливий сад — Сад Тюльпанів. Там росли не звичайні квіти, а ті, що пам’ятали мрії. Щоранку, коли перший промінь сонця торкався їхніх пелюсток, тюльпани розкривалися й починали нашіптувати стародавні історії.

Жовті тюльпани розповідали про сонце і надію, помаранчеві — про дружбу та тепло сердець, а рожеві — про мрії, які ще не здійснилися, але вже живуть у чиїйсь уяві.

Одна дівчинка на ім’я Оля випадково знайшла цей сад, коли сумно сиділа біля старого дерева. Вона підійшла ближче, і один з тюльпанів нахилився до неї й прошепотів:
— Якщо ти довіряєш своєму серцю, твоя мрія обов’язково проросте.

І з того дня Оля поверталася сюди щоранку, слухала квіти й ділилася з ними своїми думками. Вони стали її друзями. Одного разу вона принесла маленьке зернятко, посадила його в центрі саду — і з нього виріс тюльпан, що світився зсередини. Він став новим Хранителем історій.

З того часу кожна дитина, що знаходила сад, могла залишити там свою мрію. А тюльпани її оберігали — до того моменту, коли вона стане реальністю.

# data[].attributes.headline
Чарівне дерево

# data[].attributes.subject
Чарівне дерево

# data[].attributes.body
На пагорбі росло дивовижне дерево з листям-спіралями. Щоранку до нього прилітали яскраві метелики, ніби слухати його шепіт. Сонце лагідно торкалося гілок, а хмаринка зупинялась у небі, щоб не проґавити казку. Кажуть, дерево відкриває мрії тим, хто щиро вірить у дива.

# data[].attributes.attachment_link.title
Малюємо дерево

# data[].attributes.headline
Сітка думок мрр

# data[].attributes.subject
Сітка думок мрр

# data[].attributes.body
Історія про двох котів, які загубились у своїх мріях

У далекому місті, яке видно тільки уві сні, живуть два коти-мислителі. Їх звати Мр і Рр. Вони не звичайні коти. Вони — хранителі мрій. Удень вони сплять, а вночі розгортають свої думки в повітрі, мов клубки ниток, залишаючи в небі лінії з думок.

Одного разу вони замріялись настільки сильно, що їхні думки почали переплітатись, створюючи візерунок-сітку. Але вони не загубились — ні. Вони зустрілись у точці мрії, де думки стають видимими. Їхні очі — єдине, що залишилось помітним у цьому плетиві. Вони дивляться не на світ — вони дивляться всередину тебе, у твої мрії.

Так з’явилася картина, яку ти бачиш перед собою. Її не малювали — вона виросла з думок Мр і Рр.

# data[].attributes.headline
"Бджілка Соня і чарівний медочок"

# data[].attributes.subject
"Бджілка Соня і чарівний медочок"

# data[].attributes.body
Жила-була маленька бджілка на ім’я Соня. Вона була не така, як усі — замість того, щоб весь день дзижчати й літати від квітки до квітки, Соня любила роздивлятись кольори неба та слухати пісні вітру.

Одного ранку, коли небо було рожево-синє, а квіти ніжно пахли, Соня полетіла у свій перший політ за медом. Вона побачила велику рожеву квітку з жовтою серединкою і сіла на неї. Квітка шепнула:

— Якщо ти збереш мед із добрим серцем, то він стане чарівним!

Соня набрала трохи меду у відерце і полетіла назад. По дорозі вона зустріла маленьку метелицю, яка загубила свій шлях. Бджілка допомогла їй знайти домівку. Потім вона пригостила старенького жучка своїм медом.

І тут сталося диво — мед засвітився м’яким світлом і перетворився на золотий нектар радості! З того часу Соню знали всі у лісі, як бджілку, що дарує щастя.

# data[].attributes.headline
"Сукня з квіткової галявини"

# data[].attributes.subject
"Сукня з квіткової галявини"

# data[].attributes.body
У чарівному королівстві Живописляндії жила маленька фея на ім’я Лілу. Вона дуже любила квіти, особливо ті, що росли на весняній галявині — пухнасті, запашні та яскраві.

Одного ранку фея прокинулася і сказала:

— Як було б чудово, якби моя сукня виглядала, як улюблена квіткова галявинка!

І тут з’явилася чарівна голка, яка вміла шити з кольорів. Вона обережно зібрала пелюстки, стебельця й крапельки роси — і пошила Лілу найпрекраснішу сукню у світі. Верх був прикрашений п’ятьма чарівними квітами, які могли тихенько співати, коли Лілу сміялась.

З того часу всі діти в королівстві вірили, що якщо добре мріяти й берегти природу, то і в тебе може з’явитися своя квіткова сукня мрії.

# data[].attributes.body
Кульбабка-Веселинка та чарівні фарби

У далекій-дальній долині, серед м’яких трав і співучих пташок, росла особлива кульбабка на ім’я Веселинка. Вона зовсім не була схожа на інші кульбабки — замість звичайних білих пушинок на її голівці росли… кольорові кульки! Кожна кулька світилася яскравим кольором — червоним, синім, зеленим, жовтим — і мала свою маленьку суперсилу.

🌈 Червоні кульки дарували сміливість.

💙 Сині — спокій і гарні сни.

💛 Жовті — радість і сміх.

💚 Зелені — любов до природи.

Одного разу злий вітер хотів роздмухати Веселинку і розкинути її чарівні кульки навкруги, але вона прошепотіла:

— Ні, я не просто квітка, я — надія!

І тоді трапилося диво. Кульки полетіли у різні куточки світу, але не зникли, а оселилися в серцях дітей, які найбільше потребували сміливості, радості або спокою.

З того часу, коли тобі сумно або страшно, просто згадай про кульбабку Веселинку — вона обов’язково надішле тобі кольорову кульку з потрібною суперсилою.

# data[].attributes.body
Метелик Барвик і втрачені кольори

Жив-був у чарівному лісі метелик на ім’я Барвик. Його крила були незвичайні — блакитно-жовті з яскравими червоними кружечками. Але Барвик не просто літав — він приносив кольори туди, де ставало сірим і похмурим.

Одного разу в селищі за лісом зникли всі барви — квіти знебарвились, веселка не з’являлась, а діти малювали тільки сірим. Почувши про це, Барвик вирушив у політ.

Він махнув своїм блакитним крилом — і небо знову стало ясним.

Він торкнувся квітів жовтим крилом — і вони розквітли.

А коли доторкнувся червоним кружечком до малюнків дітей — фарби ожили прямо на папері!

Всі в селищі зраділи, а Барвик посміхнувся і сказав:

— Де є добро, там і кольори завжди повертаються!

І відтоді діти вчилися берегти фарби — не тільки в альбомах, а й у своїх серцях❤️

# data[].attributes.headline
Казка про Двох Чарівни

# data[].attributes.body
Казка про Двох Чарівних Котів

У далекій-далекій країні, за горами та річками, жили два чарівні коти — Фіалковий і Синьохвіст. Вони не були звичайними котами — їхні тіла мерехтіли, як нічне небо, а коли вони гуляли лісом, листя співало від радості.

Фіалковий був мудрим і любив тишу. Він знав усі казки світу й часто шепотів їх зіркам перед сном. А Синьохвіст був веселуном і мав найдовший, найвигадливіший хвіст у всій казковій долині. Коли він махав ним, з’являлася веселка!

Одного дня обидва коти вирушили в подорож, щоб знайти загублену мелодію вітру. Її давно не було чути, і дерева сумували.

Фіалковий йшов попереду, прокладаючи шлях, а Синьохвіст танцював позаду, залишаючи сліди на білому снігу. Їхні сліди перетворювалися на фіолетові візерунки, як на картині.

Й нарешті, коли вони дісталися вершини найвищого пагорба, коти одночасно муркнули — ніжно й мелодійно. І тоді вітер знову заспівав! Ліс ожив, пташки закружляли в танку, а небо розквітло барвами.

Відтоді мелодія вітру ніколи більше не губилася. А Фіалковий і Синьохвіст стали героями кожної казки, яку розповідають зорі перед сном.

# data[].attributes.body
Жила-була синичка Сузірка – яскрава і неповторна. Щоранку вона розфарбовувала квіти та листя довкола своїм співом. Але одного разу кольори почали тьмяніти. Сузірка зрозуміла: для справжньої яскравості потрібні друзі. І, знайшовши їх, її крила знову засяяли барвами.

# data[].attributes.headline
«Нічна дружба Сніговика та Ялинки»

# data[].attributes.subject
«Нічна дружба Сніговика та Ялинки»

# data[].attributes.body
Однієї зимової ночі, коли місяць тихо плив небом, а сніг мерехтів, мов срібний пил, на галявині зустрілися Сніговик і Ялинка. Він стояв самотньо, з розпростертими руками, ніби чекав друга. Вона сяяла зеленим вбранням, прикрашена інеєм, що світився, наче тисячі маленьких зірок.

— Доброї ночі, красуне, — промовив Сніговик. — І тобі доброго, вартовий зими, — відповіла Ялинка.

Вони довго мовчали, слухаючи тишу. Сніговик відчував, що його холодне серце теплішає від її присутності, а Ялинка розуміла: навіть у зимовій самотності можна знайти друга. Місяць став їхнім свідком, а сніг — килимом для цієї чарівної зустрічі.

Так народилася дружба, що тривала всю зиму. І кожен, хто проходив повз, бачив не просто Сніговика й Ялинку, а маленьке диво — дві душі, які знайшли одна одну серед нічної тиші.

# data[].attributes.headline
Квіткова рапсодія

# data[].attributes.subject
Квіткова рапсодія

# data[].attributes.attachment_caption
Яхнова Валерія

# data[].attributes.headline
Театральний візерунок

# data[].attributes.subject
Театральний візерунок

# data[].attributes.headline
Техніка Нотан

# data[].attributes.subject
Техніка Нотан

# data[].attributes.headline
Віра в перемогу

# data[].attributes.subject
Віра в перемогу

# data[].attributes.headline
"Вихід за межі"

# data[].attributes.subject
"Вихід за межі"

# data[].attributes.headline
Чарівний світ 

# data[].attributes.subject
Чарівний світ 

# data[].attributes.headline
Рожева ніжність

# data[].attributes.subject
Рожева ніжність

# data[].attributes.headline
Червоний вихір 

# data[].attributes.subject
Червоний вихір 

# data[].attributes.body
Ятченко Аліна

# data[].attributes.headline
Фіолетове натхнення

# data[].attributes.subject
Фіолетове натхнення

# data[].attributes.attachment_caption
Валерій Іванович

# data[].attributes.headline
"Безодня порожнечі"

# data[].attributes.subject
"Безодня порожнечі"

# data[].attributes.body
"Чорне сонце"

Сонце гріє, квітнуть маки,

Діти біжать до ріки.

Світ навколо — добрі знаки,

Світлі й лагідні думки.

Тільки раптом обрій стерся,

Змовкли птиці у саду.

З-під коріння вгору сперся

Смак, що віщує біду.

Небо вицвіло до біла,

Тінь ковтає кожен крок.

Пустота, що не злетіла,

П’є останній вогник зірок.

# data[].attributes.headline
Харченко О.О

# data[].attributes.subject
Харченко О.О

# data[].attributes.headline
Нотан « Вечір осені»

# data[].attributes.subject
Нотан « Вечір осені»

# data[].attributes.headline
Жабка-веселка Краплинка

# data[].attributes.subject
Жабка-веселка Краплинка

# data[].attributes.body
Жила-була жабка на ім’я Краплинка 🐸✨. Вона була не схожа на інших — вся в яскравих цятках, ніби веселка торкнулася її шкіри.

Одного разу вона вирішила зібрати всі кольори світу. Стрибнула на жовту квітку — з’явився жовтий, доторкнулась до фіолетової ягоди — додався фіолетовий, погралася з краплинами дощу — і стали блищати сині цяточки.

Коли Краплинка повернулась до свого болота, всі ахнули — вона світилася, наче маленьке диво.

І з того часу, коли комусь було сумно, жабка просто усміхалась — і її кольори робили всіх навколо трішечки щасливішими 💚🌈

# data[].attributes.attachment_caption
Панкєєв Валерій

# data[].attributes.headline
Дерево краплинками

# data[].attributes.subject
Дерево краплинками

# data[].attributes.body
"Пейзаж чарує солов’їно,
В промінні плавиться роса,
Та в цій гармонії незмінно
Свою отруту п’є краса.

Блищить ріка кришталем чистим,
А під водою — гострий край.
Так під вінцем золотистим
Смертельний причаївся рай.

Безодня манить оксамитом,
У квітах — леза холодні.
Те, що здається диво-світом,
Тримає пастку в глибині."

# data[].attributes.body
В промінні сонця, в тиші саду, Блищить, немов дорожчий клад, Лоза, що стиглістю іскриться, Й солодким соком налива.

Там винограду срібний гроно Вкрашає осені полотна. А листя зеленню буяє, І літо в серці зберігає.

# data[].attributes.attachment_caption
Панкєєв Валерій

# data[].attributes.headline
Краплі дощу на вікні

# data[].attributes.subject
Краплі дощу на вікні

# data[].attributes.body
Стікають краплі по склу повільно,
Малюють втоми сірий слід.
На серці тиша, так невільно
Зникає в сутінках цей світ.

За склом туман і мокрі квіти,
Самотній стук у тишині.
Так хочеться кудись подітись,
Втопити смуток у вині... чи в сні.

# data[].attributes.headline
Капленко Марія 

# data[].attributes.subject
Капленко Марія 

# data[].attributes.body
Лілійна роза

# data[].attributes.headline
Капленко Марія 

# data[].attributes.subject
Капленко Марія 

# data[].attributes.body
Лілійна роза

# data[].attributes.headline
Ятченко Аліна 

# data[].attributes.subject
Ятченко Аліна 

# data[].attributes.body
Їжачок на галявині

# data[].attributes.headline
Квіткова котість

# data[].attributes.subject
Квіткова котість