# data[].attributes.body
William Nilsen ble født inn i en kjærlighetsfull friluft og forhandlingsfamilie i 2007. De bor på Osterøy, som er en øy 1 time utenfor Bergen, i en liten bygd som kalles for Haus. Både mamma og pappa er 29 år og han har en lillesøster på 4 og en lillebror på 1 når han er født. Bestemoren hans bor i underetasjen i huset deres. Disse 5 menneskene er derfor hans primærsosialisering siden det er de som er med å påvirke han frem til han er 12 år.

# data[].attributes.body
Når William blir 7 år beygnner han å forstå hvorfor han har følt seg så innestengt i sin egen kropp, og følt at noe er feil med han selv. Han har ofte valgt Barbie over motorsykler, og følte noe var feil med han. Etter en time på skolen lærte han om transpersoner, altså det at du føler at du er født i feil kropp. Han undersøkte mer på dette når han kom hjem, og har tenkt og tenkt siden, og kjenner at han føler seg ikke som en gutt, han føler seg som en jente. Han føler seg som en transperson.

# data[].attributes.body
Når William er 10 år åpner han opp til sin primærsosialisering om det han har følt på hele livet. Han ønsker å forandre på sin personlige identitet, siden han har ikke følt seg som seg selv i sin egen kropp. Han føler seg som en jente. Han ønsker å bli en jente.

# data[].attributes.body
Før William åpner seg opp til sin primærsosialisering om at han føler seg som en transperson, går han gjennom en indre rollekonflikt. Han føler at han enten skuffer primærsosialiseringen sin om han kommer ut som transperson, fordi de tror han har vært en glad gutt hele livet, eller så skuffer han seg selv om han ikke kommer ut som transperson siden han kjenner på seg selv at han føler seg innestengt i den kroppen han er i nå, og må forandre på dette så fort som mulig. Rollekonflikten handler om hvem han må skuffe, og hvilken rolle han skal ta. Enten være seg selv, å da skifte kjønn, eller fortsette å være gutt, men da svikte hans ekte selv.

# data[].attributes.body
Han åpner opp til sin primærsosialisering om at han vil skifte kjønn, og det støtter han 100% i dette, noe som gjør han veldig glad. William Nilsen skifter navn til Milla Nilsen, og går nå til psykolog for å snakke om utfordringene og forandringene som kommer med det å skifte kjønn. Ved å skifte kjønn skifter du også på en måte din sosialidentitet også. Fordi nå ser andre mennesker på deg som en jente, istedenfor en gutt, og med det blir du mer inkludert i felleskapet med de andre jentene. Milla føler seg mye bedre når hun blir inkludert av vennene sine som jente, istedenfor å være utenfor som gutt.

# data[].attributes.body
Når Milla blir 13 blir hun mer og mer påvirket av venninene sine enn sin primærsosialisering, altså hun er kommet til den aldern i livet der hun blir påvriket også eller mer av vennene sine, enn foreldrene, altså sekundærsosialisering. Vennene hennes begynner å bli forelsket i guttene i klassen, men ingen av guttene viser noe interesse for Milla, og hun føler seg ganske dårlig på grunn av dette. Hun har begynt på kvinnelige hormoner, så hun begynner å få kvinnelige trekk, men det virker ikke som at guttene i klassen ser på henne som en jente.

# data[].attributes.body
Guttene i klassen kommer med ekle, krengende og stygge kommentarer til Milla, både på sosiale medier og i friminuttene. Etter en stund med slik behandlig fra guttene, innser hun at det er mibbing, ikke erting. De gjør aldri noe fysisk med henne, men blir ofte utestengt fra å sitte på bordet med jentene og guttene fra klassen. Jentene prøver å inkludere Milla, men det er vanskelig når alle guttene går imot. Det som gjorde mest vondt var når guttene inviterte alle jentene i klassen på en teltur, men Milla ble ikke invitert.

# data[].attributes.body
På grunn av denne psykiske mobbingen Milla blir utsatt for, får hun et veldig negativt selvbilde. Hun føler seg veldig dårlig med seg selv, fordi det eneste hun vil er å passe inn blandt de andre jevnaldrende som henne, men hun føler at det er umulig.

# data[].attributes.body
Siden Milla bor i en liten bygd, er det ingen andre transpersoner på øya der hun bor. Dette syns hun er vanskelig, siden hun føler at det er ingen som faktisk forstår hvordan hun har det. Etter å ha fortalt dette til mammaen sin, finner mammaen en gruppe på Facebook for transpersoner, og som har samtaler og møter hverandre 1 gang i uken i Bergen. Siden mammaen til Milla vil det beste for datteren sin, melder hun på Milla på den neste sammenkomsten denne gruppen skal ha. Når Milla drar dit for første gang føler hun seg faktisk trygg, og hun kan snakke om sine utfordringer i hverdagen med det at folk ikke forstår hvordan hun har det, og at hun føler seg utestengt og mobbet. Hun syns det føles godt å bli med i et slikt identitetsfelleskap der det er folk som henne. Hun føler seg ikke utenfor med disse folkene.

# data[].attributes.body
Nå er Milla 23 år gammel. Etter at hun ble en del av dette identitetsfelleskapet, har hun fått et positivt selvbilde, istedenfor et negativt selvbilde hun hadde før. Hun tenker bra om seg selv, noe som kommer godt med når hun er videre på Universitetet i Bergen og studerer historie.

# data[].attributes.body
Grunnen til at hun har fått et positivt selvbilde, og ikke et negativt, er fordi hun har speilet seg selv i de andre som er i identitetsfelleskapet hun er en del av. Deres vudering av Milla har vært positiv, og de har gitt henne den bekreftelsen hun trenger.

# data[].attributes.body
Milla har en stor interesse for historie, derfor studerer hun det. Det er en spesiell historisk hendelse/tidsperiode hun interesserer seg spesielt for. Det er fornorskningspolitikk. Hun synes det er et spennende tema å lære om fordi hun synes det som skjedde var så grusomt at vi må lære oss å aldri gjøre noe slikt igjen.

# data[].attributes.body
I klassen hennes på Universitetet i Bergen går det en mann som heter Mathis. Det viser seg at han også har en interesse for fornorskningspolitikk. Etter noen uker inn i semesteret får Milla vite at grunnen til at Mattis er så interessert i fornorskningspolitikk. Han er selv same, og besteforeldrene hans opplevde fornorskningspolitikken, og ble kraftig påvirket av dette. Han er selv et urfolk, og vil kjempe for at noe som dette aldri skjer igjen. Etter Milla får vite dette, begynner hun og Mattis å snakke sammen, og bli gode venner. De veksler notater, og diskuterer sine felles interesser, altså fornorskningspolitikk. Etter de har snakket litt, og blitt mer kjent finner de ut at mange felles interesser.

# data[].attributes.body
Etter at Mattis og Milla har kjent hverandre i 2 år, og studert det samme, merker de at de former ikke bare en vennskapelig relasjon, men også en kjærlighetsfull relasjon. De flytter sammen og blir samboere, både fordi det er billigere for de begge, men også fordi da kan de tilbringe mer tid med hverandre i en travel hverdag.

# data[].attributes.body
Nå er Milla og Mattis kommet et stykke inn i forholdet, og Milla skal møte Mattis sine foreldre. Dette gruer Milla seg til, siden hele familien til Mattis er del av en etnisk gruppe, de er samer, og hun er ikke det. hun er redd for at hun kommer til å føle seg veldig utenfor, siden de alle har alle samme kjennetegn, og samme opprinnelse, mens hun da på et vis er veldig annerledes fra de. Heldigvis er familien hans veldig kjærlig, og skjønner at Milla er veldig nervøs så de gir henne en kjempefin velkomst i familien, og behandler henne som en del av de, på tross av ulikhetene.

# data[].attributes.body
Helt tilfeldig når Milla er på cafe for å jobbe med en studieoppgave, møter hun en jente med navn Amira. De slår av en prat, og finner ut at de har samme musikksmak. Siden Milla har det travelt med oppgaven sin, avtaler de å møtes på samme cafe dagen etterpå, for å bli bedre kjent. Dagen kommer og de prater og prter i flere timer i strekk. Milla finner ut at Amira er muslim, noe som får henne til å bli litt usikker på om Amira kommer til å akseptere henne på samme måte når hun finner ut at Milla er trans. Amira forteller at hun er norskfødt med innvandrerforeldre, noe som får Milla til å håpe at hun kanskje har en litt annen holdning enn resten av muslimene Milla kjenner. Hun velger å ikke fortelle henne om det nå, men venter til de er litt bedre kjent.

# data[].attributes.body
Når Milla kommer hjem, begynner hun å reflektere over kulturen Islam. Hun vet at i deres kultur er det ikke akseptabelt å være trans, på grunn av deres holdninger og verdier. Etter å ha googlet dette, blir hun enda mer usikker på hva hun skal gjøre.

# data[].attributes.body
Nå har Milla og Amira vært venner i noen måneder, og de blir bare bedre og bedre venner. Milla vil tørre å påstå at Amira er hennes bestevenn. Men Milla har en hemmelighet hun skal si til Amira. Hun skal fortelle Amira at hun er trans. Hun gjør det mens de er i leiligheten til Milla, rolig uten noen andre mennesker. Amira sitter stille mens Milla forteler om alt hun har på hjertet relatert til at hun er trans. Hun forteller om at hun vr usikker på hvordan Amira kom til å ta det, men at hun følte at hun fortjente å vite det, siden hun spilte en så stor rolle i Milla sitt liv. Når Milla er ferdig å snakke så gjør Amira noe Milla ikke forventer. Hun gir Milla en klem. Deretter forteller Amira Milla om holdningsendringen som har skjedd med henne siden hun flyttet til Norge for 16 år siden. Hun har blitt mye mer akseptabel ovenfor for eksempel seksualiteten til andre mennesker i verden. Amira vil at alle sammen skal få lov til å være den de er, og det liker hun veldig godt med å bo her i Norge. Milla er så takknemlig for at hun har en venn som Amira. En venn som aksepterer henne akkurat som hun er.

# data[].attributes.body
Siden Milla er trans, betyr det at hun ikke har kvinnelige eggstokker eller livmor, som derfor resulterer i at hun ikke kan bli gravid. Hun synes dette er veldig trist, siden hun har alltid hatt lyst til å få barn, spesielt etter hun møtte Mattis. Hun begynner å undersøke det å bruke en surrogatmor til å bære frem et barn. Dette er ikke lovlig i Norge, men hun finner en klinikk i England som virker seriøs og aktuell. Når hun snakker med Mattis om dette, er han også veldig positiv til ideen, og sier at om hun også vil dette, så vil han gjøre det. De bestemmer seg for å gjøre det, slik at de kan få barn sammen.

# data[].attributes.body
Etter 10 år år, nå som Milla og Mattis 40 år gamle, har de etablert en kjernefamilie som består av de to og 3 barn. Resten av familien bor i Bergen, akkurat samme som Mattis og Milla gjør. De har fått alle sine 3 barn med surrogatmor, og er veldig glad for å endelig ha en familie med hverandre.

# data[].attributes.body
Milla lever resten av livet sitt lykkelig sammen med Mattis og deres familie sammen. Etter at Milla har fått sine tre barn i en alder av 40, føler hun at hun har fått til livsmestring in livet sitt. Hun føler at hun har utviklet seg til å få både en god fysisk helse og psykisk helse, slik at hun kan leve et fint liv resten av livet. Selvom hun har hatt en vanskelig vei å gå, spesielt psykisk, med tanke på all mobbingen og motstanden, føler hun endelig at alt kommer til å ordne seg, fordi hun har selvtillit og hun vet hva hun klarer. Hun avslutter livet ganske tidlig i en alder av 59 i en bilulykke sammen med sin ektemann, Mattis. De blir fraktet til sykehuset men dør begge to et par timer senere av de fatale skadene de begge har fått. De dør med sine 3 barn rundt seg, som bryr seg kjempemasse om sine begge foreldre. Hun dør med et positivt selvbilde av seg selv, så det siste hun tenker på før hun dør er at hun har opplevd livsmestring, og har den fineste familien i verden.