# data[].attributes.headline
Зазнавши повної поразк

# data[].attributes.body
Зазнавши повної поразки в весняних боях 1918 року, РРФСР визнала УНР, підписавши 12 липня 1918 року прелімінарний мир та вивела свої війська з території України.

# data[].attributes.headline
Рішенням Найвищої Ради

# data[].attributes.body
Рішенням Найвищої Ради від 20 листопада 1919 р. Польща отримала мандат на управління Східною Галичиною строком на 25 років.

# data[].attributes.body
З 30 січня 1937р. до 24 серпня 1991 р.— Українська Радянська Соціалістична Республіка

# data[].attributes.headline
Українська Народна Республіка 

# data[].attributes.subject
Українська Народна Республіка 

# data[].attributes.body
держава зі столицею в Києві, яка в 1917—1921 роках контролювала території центральної, східної та південної України. Постала на місці південно-західних губерній Російської імперії. До квітня 1918 року очолювалася Центральною Радою УНР на чолі з Михайлом Грушевським, потім Директорією УНР, яка усунула від влади Павла Скоропадського — гетьмана Української Держави.

Педоряка Діана

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Патріот Фільм

# data[].attributes.attachment_link.title
Історія України 1917-1922 роки за 3 хвилини (Історія УНР)

# data[].attributes.headline
Виконавчий орган — Ген

# data[].attributes.body
Виконавчий орган — Генеральний Секретаріат (15.06.1917 — 22.01.1918). Голова ГС — Винниченко Володимир Кирилович (15.06.1917 — 16.07.1917; 16.07.1917 — 30.01.1918).

Педоряка Діана

# data[].attributes.headline
1.Найвищим органом влади мали стати Установчі збори ЗУНР, а до їх обрання вся повнота законодавчої влади належала Національній Раді, виконавчої влади – Державному Секретаріату.

# data[].attributes.subject
1.Найвищим органом влади мали стати Установчі збори ЗУНР, а до їх обрання вся повнота законодавчої влади належала Національній Раді, виконавчої влади – Державному Секретаріату.

# data[].attributes.body
2.ЗУНР під керівництвом президента та диктатора ЗУНР Євгена Петрушевича Акту Злуки як протест проти таємних переговорів уряду УНР з урядом Польщі. 8 грудня 1919 р.

3.Це, зокрема, «Статут Української національної ради» (18 жовтня 1918), «Прокламація Української національної ради» (19 жовтня 1918), «Тимчасовий основний закон про державну самостійність українських земель колишньої Австро-Угорської монархії» (13 листопада 1918), «Про Виділ Української національної ради» (4 січня 1919) Гавриленко Анна.

# data[].attributes.attachment_caption
Ковриженко К.

# data[].attributes.attachment_link.title
IV_Універсал_УЦР

# data[].attributes.headline
Центральною Радою УНР на чолі з Михайлом Грушевським

# data[].attributes.subject
Центральною Радою УНР на чолі з Михайлом Грушевським

# data[].attributes.headline
Мерненко Таїсії

# data[].attributes.subject
Мерненко Таїсії

# data[].attributes.body
Євген Петрушевич – президент ЗУНР у 1918–1919 роках.

найвищим органом влади мали стати Установчі збори ЗУНР, а до їх обрання вся повнота законодавчої влади належала Національній Раді, виконавчої влади – Державному Секретаріату.

Це, зокрема, «Статут Української національної ради» (18 жовтня 1918), «Прокламація Української національної ради» (19 жовтня 1918), «Тимчасовий основний закон про державну самостійність українських земель колишньої Австро-Угорської монархії» (13 листопада 1918), «Про Виділ Української національної ради» (4 січня 1919)

# data[].attributes.headline
У листопаді 1917 року, після створення Центральної Ради, її головою став Михайло Грушевський.

# data[].attributes.subject
У листопаді 1917 року, після створення Центральної Ради, її головою став Михайло Грушевський.

# data[].attributes.body
Гріпіч Д.

# data[].attributes.headline
Другий універсал. Цяпко 

# data[].attributes.subject
Другий універсал. Цяпко 

# data[].attributes.headline
Нанівська, Яворовська

# data[].attributes.subject
Нанівська, Яворовська

# data[].attributes.body
1.Органи влади: Рада Міністрів, Сенат, Гетьман

2.Павло Скоропадський

3."Грамота до всього українського народу"

4.Створення Української Академії Наук, українських університетів

5.Академія Наук

6.

# data[].attributes.headline
Троцький Дмитро 

# data[].attributes.subject
Троцький Дмитро 

# data[].attributes.headline
Директо́рія УНР — найв

# data[].attributes.body
Директо́рія УНР — найвищий орган державної влади Української Народної Республіки, діяв з 14 листопада 1918 року до 10 листопада 1920 року.

Головою Директорії став Симон Петлюра

(Педоряка Діана )

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження (27)

# data[].attributes.headline
Ковриженко К.

# data[].attributes.body
Ковриженко К.

# data[].attributes.attachment_link.title
Коротко про ЗУНР |  Історія | History

# data[].attributes.body
https://youtu.be/yPG_59jQpHQ?feature=shared

Педоряка Діана

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Історія України. УНР в кільці фронтів: ключові події, герої та результати боротьби

# data[].attributes.headline
Ковриженко К.

# data[].attributes.body
Ковриженко К.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Маріонеткове більшовицьке утворення у формі Украї́нської Наро́дної Респу́бліки Рад - радянська республіка у складі РСФРР, проголошена у Харкові 12 (25) грудня 1917. Другий всеукраїнський з'їзд рад робітничих, солдатських та селянських депутатів, який проходив 17-19 березня 1918 року і не мав жодних повноважень представляти весь український народ, проголосив незалежність радянської УНР.

В історіографії на позначення влади більшовиків в УНР використовуються такі назви:

Українська Народна Республіка Рад робітничих, селянських, солдатських і козацьких депутатів (рос. Украинская Народная Республика Советов рабочих, крестьянских, солдатских и казачьих депутатов).

Радянська Українська Народна Республіка (Радянська УНР, РУНР);

Українська Народна Радянська Республіка (УНРР);

Українська Народна Соціалістична Республіка (УНСР).

Прапор Української Народної Республіки Рад[4]

9 (22) грудня 1917 року червоногвардійські загони під командуванням Володимира Антонова-Овсієнка, надіслані Радою народних комісарів Радянської Росії на початку українсько-радянської гібридної війни, окупували без бою губернське місто зниклої Російської імперії Харків, яке лідерами київської Української Центральної Ради вважалось українським та що його територія належить до самопроголошеної Української Народної Республіки - автономії у складі Російської республіки[5]. Для Радянської Росії Харків та харківський регіон мав надзвичайно важливе стратегічне значення, оскільки забезпечував контроль за Донбасом, Кримом та портами на Чорному морі.

11 (24) грудня 1917 року, за ініціативи більшовиків, в місті розпочав роботу Всеукраїнський з'їзд рад. 12 (25) грудня він проголосив утворення автономної Української Народної Республіки Рад зі столицею у Харкові як суб'єкта федерації радянської Російської республіки[5]. Керівним органом новопроголошеної автономії став Центральний виконавчий комітет радянської України. Харківський з'їзд зіграв роль альтернативного заходу щодо київського з'їзду рад, який підтримав ворожу більшовикам та більшовицькій Радянській Росії Українську Народну Республіку на чолі з Центральною Радою[5].

13 (26) грудня 1917 року відбулося перше засідання Центрального виконавчого комітету. На ньому обрали президію і комісії. Головою комітету став лівий есдек Юхим Медведєв. Тоді ж була відправлена телеграма Раді народних комісарів про прийняття на себе всієї повноти влади в Україні. На цьому ж засіданні було створено перший радянський уряд України, який за постановою ЦВК від 14 (27) грудня 1917 року став називатися Народним секретаріатом[5].

13 (26) грудня - 17 (30) грудня 1917 року Центральний виконавчий комітет радянської України виконав рішення харківського з'їзду. Він прийняв декрети, ухвалені Радою народних комісарів РСФСР: про землю, про робітничий контроль над виробництвом, про поліпшення прав міських самоуправлінь, про права народів, про демократизацію армії. Також уряд більшовиків України скасував запроваджену Центральною Радою заборону на вивезення хліба до Росії, де починався голод (а голод був тоді реальною загрозою повалення більшовицької влади)[5].

17 (30) грудня 1917 року Всеукраїнський центральний виконавчий комітет проголосив маніфест про скинення влади Української Центральної Ради і Генерального секретаріату. 25 грудня 1917 ( 7 січня 1918) року російські збройні формування під командуванням есера Михайла Муравйова, начальника штабу "революційної армії" Володимира Антонова-Овсієнка, розпочали наступ на Київ. Існування в Україні двох центрів влади - київського і харківського - давало змогу Уряду Радянської Росії формально залишатись осторонь війни, представивши її як внутрішній конфлікт.

Після підписання Берестського договору 27 січня (9.02.)1918 року радянська УНР втратила підтримку РСФСР і залишилася беззахисною перед союзними Центральними державами. В радянський історії РСФСР цей крок було прийнято пояснювати необхідністю тимчасової реорганізації збройних сил.

17-19 березня 1918 року Українська Народна Республіка Рад була формально проголошена незалежною республікою зі столицею у Харкові, де знаходився революційний уряд ( Народний Секретаріат).

За підсумками II Всеукраїнського з'їзду Рад робітничих, селянських і солдатських депутатів який проходив з 15 по 19 березня в Катеринославі було ухвалено Резолюцію про "Про державний устрій" в ній повідомлялася що Українська Народна Республіка Рад оголошується федеративною республікою. А усі адміністративні утворення на території України в межах III і IV Універсалів УЦР стають автономною частиною Української Радянської Республіки.

Також у резолюції говорилося що Українська Радянська Республіка оголошується самостійною республікою, не пов'язаною федеративно з РРФСР.

В даний час мирний договір, насильством нав'язуваний німецьким імперіалізмом Російської Федерації, формально припиняє федеративну зв'язок України з усією Радянської Федерацією. Українська Народна Республіка стає самостійною Радянською Республікою. Але по суті відносини радянських республік залишаються колишніми[7].

У березні 1918 року усі радянські республіки об'єдналися в Українську Радянську Республіку зі столицею у Харкові та революційним урядом - Народним Секретаріатом.

Але, зазнавши повної поразки в весняних боях 1918 року, РРФСР визнала УНР, підписавши 12 липня 1918 року прелімінарний мир та вивела свої війська з території України.

Євгенія Бош.

Головним керівний органом радянської республіки був Центральний виконавчий комітет. Функції уряду виконував Народний секретаріат, лідером якого вважалась Євгенія Бош. Він складався з 13 секретарств, що відповідали міністерствам і очолювалися народними секретарями. Перший склад уряду, затверджений Центральним виконавчим комітетом 14 (27) грудня 1917 року був таким:

Секретарство

Секретар

Партія

Національність

Посади народних секретарів пошт, телеграфів та шляхів сполучення тимчасово були вакантними.

30 грудня 1917 ( 12 січня 1918) року Василь Шахрай був замінений українцем-більшовиком Юрієм Коцюбинським. 6 (19) січня 1918 року його було призначено Головнокомандувачем військ Радянської України.

Перша згадка про використання об'єднаного прапора національного жовто-блакитного і червоного революційного відносяться до 19 травня 1917 року, так в газеті Нова Рада в статті Українська маніфестація в Харкові писалося:
"О 10 г. на Соборній площі почало сходитися з музикою військо під червоно-блакитно-жовтими прапорами і разом з тим -на Миколаївський площі - робітники під червоними прапорами."
Друга згадка міститься у спогадах Дмитра Дорошенка щодо його відвідин Юрка Коцюбинського у Києві у лютому 1918 року: "Над будинком висів червоний прапор, але в куточку, зверху біля древка були нашиті дві смужки - жовта й блакитна".

Українська Радянська Республіка формально претендувала на Київську, Подільську, Волинську, Полтавську, Чернігівську, Харківську, Катеринославську губернії, а також на північну частину Таврійської губернії. При цьому член ЦВК України Кулик Іван у своїх спогадах писав:

... сфери поширення влади були нерівні: у буржуазної Київської Центральної Ради була майже вся Україна, в той час як у Радянського органу влади Харківської Більшовицької Ради (як прозвали в масах Цент. Вик. Ком. Рад.) був лише Донецький і Криворізький водозбори - невелика, хоч і найбільш промислова частина України.

Таким чином на момент створення Української Радянської Республіки владу ВУЦВК поширювалася на територію таких адміністративних одиниць:

Харківська губернія;

Катеринославська губернія;

два повіти Херсонської губернії -

При цьому Народний секретаріат був визнаний єдиною владою на території:

Донецько-Криворізька Радянська Республіка

Радянська Соціалістична Республіка Тавриди

Одеська радянська республіка

Прапор флоту Української Народної Соціалістичної Республіки, квітень 1919[11].

Українська Народна Республіка Рад, крім сформованих в Україні червоногвардійських загонів, не мала достатньо своїх власних сил, тому покладалась в українсько-радянській війні на підтримку російських більшовицьких формувань.

10 (23) січня 1918 року у Харкові більшовиками на базі 2-го українського запасного полку було сформовано першу українську радянську армійську бойову одиницю - 1-й полк Червоного козацтва під командуванням Віталія Примакова. Він брав участь в боях на Лівобережжі і під Києвом проти військ Центральної Ради. Проте після підписання Берестейського миру армія Української Народної Республіки та союзні їй німецько-австрійські війська, просуваючись з боями на схід, відкинули червоні частини до Донбасу.

У травні 1918 року українські радянські військові формування загальною чисельністю близько 30 тисяч чоловік під офіційною назвою "Українська радянська армія" (головнокомандувач Антонов-Овсієнко В. О.) змушені були відійти з території Української Держави в "нейтральну зону" між Українською Державою та Радянською Росією чи на територію Радянської Росії, де були формально інтерновані. Значна частина з них (5-а українська армія під командуванням Ворошилова К. Є.) була передислокована в Царицин, де відіграла значну роль в обороні міста від донських козаків.

"Червоні козаки" Віталія Примакова були тимчасово перейменовані на 1-й катеринославський повстанський загін, базувалися у "нейтральній зоні", здійснюючи рейди на територію України.

Українські радянські формування, які влітку 1918 року перебували в "нейтральній зоні", восени 1918-го стали основою для формування 1-ї та 2-ї українських повстанських дивізій та створення на початку 1919 року регулярної Української радянської армії Збройних сил Української СРР, яка в оперативному відношенні підпорядковувалась військовому командуванню РРФСР.

Володимир Затонський, народний секретар у справах освіти радянської України:

Василь Шахрай, народний секретар у військових справах радянської України, у розмові з Георгієм Лапчинським:

На думку історика Івана Рибалка:

(укр.) Гунчак Т. Україна: перша половина XX століття: Нариси політичної історії.- К.: Либідь, 1993.

(рос.) Савченко В. А. Двенадцать войн за Украину [Архівовано 6 липня 2021 у Wayback Machine.]. - Харьков: Фолио, 2006.

Великая Октябрьская Социалистическая революция на Украине: февраль 1917 - апрель 1918: сборник документов и материалов в трех томах. - Т. 3: Борьба за распостранение и упрочнение советской власти на Украине: декабрь 1917 - апрель 1918 / Составит.: И. В. Демкин, А. З. Мищенко, С. О. Розин, Е. П. Шаталина; Под ред. С. М. Короливского. Центральный государственный архив Октябрьской революции и социалистического строительства УССР. - К.: Государственное издательство политической литературы УССР, 1957. - 1000 с.

Кулік Іван. Огляд революції на Україні. - Част. 1. - Харків, 1921.

# data[].attributes.attachment_link.title
Українська Народна Республіка Рад - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Маріонеткове більшовицьке утворення у формі Украї́нської Наро́дної Респу́бліки Рад - радянська республіка у складі РСФРР, проголошена у Харкові 12 (25) грудня 1917. Другий всеукраїнський з'їзд рад робітничих, солдатських та селянських депутатів, який проходив 17-19 березня 1918 року і не мав жодних повноважень представляти весь український народ, проголосив незалежність радянської УНР.

# data[].attributes.headline
1.Державний секретаріат ЗУНР — найвищий виконавчий і розпорядчий орган ЗУНР, уряд республіки згідно з «Тимчасовим основним законом» (малою конституцією) від 13 листопада 1918 року. Створений у Львові 9 листопада 1918 Українською Національною Радою ЗУНР

# data[].attributes.subject
1.Державний секретаріат ЗУНР — найвищий виконавчий і розпорядчий орган ЗУНР, уряд республіки згідно з «Тимчасовим основним законом» (малою конституцією) від 13 листопада 1918 року. Створений у Львові 9 листопада 1918 Українською Національною Радою ЗУНР

# data[].attributes.body
2.Євген Петрушевич – президент ЗУНР у 1918–1919 роках. Роки життя 1863–1940 р. р. – Євген Петрушевич не був найвизначнішим політиком галицьких українців.

3.«Статут Української національної ради» (18 жовтня 1918), «Прокламація Української національної ради» (19 жовтня 1918), «Тимчасовий основний закон про державну самостійність українських земель колишньої Австро-Угорської монархії» (13 листопада 1918), «Про Виділ Української національної ради» (4 січня 1919)

4.

Бібліотека Studies працює за підтримки агентства Magistr.ua

Головна Шпаргалки Історія України (Шпаргалки) Проголошення Західноукраїнської Народної Республіки, її внутрішня та зовнішня політика

Проголошення Західноукраїнської Народної Республіки, її внутрішня та зовнішня політика

Зміст сторінки:

Проголошення Західноукраїнської Народної Республіки, її внутрішня та зовнішня політика

Внутрішня та зовнішня політика ЗУНР:

Проголошення Західноукраїнської Народної Республіки, її внутрішня та зовнішня політика

16 жовтня 1918 р. останній австро-угорський цісар Карл І видав маніфест про створення в межах бувшої монархії федеративної держави. Народи імперії кинулись самовизначатись. Українці вимагали від Відня передачі їм влади у Східній Галичині, поляки ж з уламків трьох колись могутніх монархій створювали свою державу.

У жовтні поляки у Львові навіть думкою не припускались до того, що ще хтось, окрім них, буде заявляти про свої права на володіння містом. А в цей час вже засідала Українська Національна Рада і Український Генеральний Військовий Комісаріат, які готувались захопити владу. Вони розраховували зробити це за допомогою підрозділів австрійської армії, укомплектованих українцями. 1 листопада з Кракова у Львів повинна була прибути “Польська ліквідаційна комісія”, щоб взяти владу у свої руки. Українці вирішили діяти негайно. Вони роззброїли багатонаціональний гарнізон міста і підняли на ранок 1 листопада у Львові український прапор, наступного дня – інші міста Галичини.

5 листопада 1918 р. на сторінках газети “Справа” з’явилася програмна декларація Національної Ради, відповідно до якої ЗУНР проголошувалась демократичною республікою, соціальну основу якої складали робітники. 9 листопада було призначено тимчасовий уряд – Генеральний Секретаріат на чолі з К. Левицьким. Однак факт проголошення республіки було обнародовано лише 13 листопада 1918 р., після зречення імператором престолу.

13 листопада 1918 р. – було проголошено самостійну Західноукраїнську Народну Республіку (ЗУНР), президентом якої згодом став Є. Петрушевич. Поява цієї держави стала наслідком дії багатьох чинників, перш за все високого рівня національної свідомості.

Внутрішня та зовнішня політика ЗУНР:

створення органів законодавчої та виконавчої влади шляхом проведення демократичних виборів;

проголошення української мови державною, закон про громадянство;

закон про 8-годинний робочий день;

уведення національної валюти – гривні та карбованця;

закон про національні меншини, що гарантував їм 30 % місць у майбутньому парламенті;

створення Української Галицької Армії (УГА) на чолі з М. Омеляновичем-Павленком; (Це були збройні сили УНР, формування яких розпочалося відразу після листопадового повстання 1918 р. у Львові і продовжувалося в ході українсько-польської війни 1918-1919 рр.)

22 січня 1919 р. – проголошення у Києві Акту злуки ЗУНР та УНР;

укріплення міжнародних позицій шляхом відкриття посольств та дипломатичних представництв у низці країн;

україно-польська війна.