# data[].attributes.body
Educația sexuală și sănătatea

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sexuality is an integral part of human life. Children and young people have the right to receive reliable, science-based and comprehensive information about it. Yet, sexuality education in schools is a sensitive issue. Ever since it was first introduced in European school curricula in the 1970's, parents, religious leaders and politicians have been arguing, often in highly polarised debates, about how much, and what should be taught at what age.

Many Council of Europe member states have made considerable progress over the last decades towards delivering such education and improving its content so that it goes beyond biology and reproduction and truly equips children with knowledge about their bodies and their rights, and informs them about gender equality, sexual orientation, gender identity and healthy relationships (an approach often referred to as comprehensive sexuality education).
A renewed resistance to sexuality education
Despite overwhelming evidence that comprehensive sexuality education benefits children and society as a whole, we currently face renewed opposition to the provision of mandatory sexuality education in schools. Such resistance is often an illustration of a broader opposition to the full realisation of the human rights of specific groups, in particular women, lesbian, gay, bisexual, transgender and intersex (LGBTI) persons and, to some extent, children themselves, on grounds that it would threaten traditional and religious values.

In 2019, a draft bill labelled "Stop Paedophilia" was put forward in the Polish Parliament by a group of citizens. It envisages the introduction of harsh penalties - including possible imprisonment - for anyone acting in the educational context or on school premises who "propagates or approves the undertaking by a minor of sexual intercourse or any other sexual act". I expressed serious concern that the bill may be used to effectively criminalise the provision of sexuality education to school children. Most recently, the President of Poland, running for a second term, made it a campaign pledge to essentially forbid schools from teaching LGBT issues in sexuality education classes. Last year, in Birmingham (UK), religious communities and parents organised protests in front of schools that were providing information about same-sex relationships and transgender issues to their pupils. The recent adoption, in June 2020, by the Romanian Parliament of a bill repealing the mandatory provision of comprehensive sexuality education in school curricula is yet another example of this renewed opposition to the right of children to sexuality education. This move came after the adoption, in early 2020, of legislation introducing such mandatory sexuality education in schools, a development which was labelled by religious organisations as "an attack against the innocence of children."

In Italy, as noted by the Group of Experts on Action against Violence against Women and Domestic Violence (GREVIO), which monitors the implementation of the Council of Europe Convention on Preventing and Combating Violence against Women and Domestic Violence (the Istanbul Convention), the government's initiative in 2015 to prepare "National Guidelines for Education to Affectivity, Sexuality and Reproductive Health in Schools" was stopped due to growing resistance to education on sexuality and the stigmatisation, often channelled through disinformation campaigns on the content of such education, of those partaking in it. In the Spanish autonomous region of Murcia, it is now possible for parents to request that their children opt out from certain classes provided by external educators, should the parents consider that the subject or the providers are not in line with their views on certain issues. This could have a negative impact on these children's access to sexuality and relationships education, as this subject, as well as other human rights education-related content, is often provided by external actors, within the context of the ordinary curriculum.
Dispelling the myths about comprehensive sexuality education
Campaigns have multiplied across the continent, disseminating distorted or misleading information about existing sexuality education curricula. They have presented sexuality education as sexualising children at an early age, "propaganda in favour of homosexuality", spreading "gender ideology", and depriving parents of their right to educate their children in accordance with their values and beliefs. Disinformation about the actual contents of the curriculum is deliberately spread to scare parents.

It is time to set the record straight. UNESCO has spelled out the aims of sexuality education as "teaching and learning about the cognitive, emotional, physical and social aspects of sexuality. It aims to equip children and young people with knowledge, skills, attitudes and values that will empower them to: realize their health, well-being and dignity; develop respectful social and sexual relationships; consider how their choices affect their own well-being and that of others; and understand and ensure the protection of their rights throughout their lives."

Contrary to what opponents claim, research carried out at national and international level has demonstrated the benefits of comprehensive sexuality education, including: delayed sexual initiation; reduced risk-taking; increased use of contraception; and improved attitudes related to sexual and reproductive health.

Sexuality education in schools is today all the more necessary as children in most cases can - and do -- obtain information otherwise, in particular through the Internet and social media. While these can be useful and appropriate sources of information, they can also convey a distorted image of sexuality and lack information on emotional and rights-related aspects of sexuality. Through websites or social media children can also access scientifically inaccurate information, for example as regards contraception.

It is worth emphasising that sexuality education in schools comes as a complement to and not a replacement of what may be shared by parents at home. However, it cannot be left entirely to families. In what other field of science would we relinquish the education of our children to the Internet or families exclusively?
Comprehensive sexuality education is a powerful tool to combat violence, abuse and discrimination and to promote respect for diversity
The benefits of sexuality education, when comprehensive, go far beyond information on reproduction and health risks associated with sexuality.

Sexuality education is essential to prevent and combat sexual abuse against children, sexual violence and sexual exploitation. The Council of Europe Convention on Protection of Children against Sexual Exploitation and Sexual Abuse ("the Lanzarote Convention") requires from states that they "ensure that children, during primary and secondary education, receive information on the risks of sexual exploitation and sexual abuse, as well as on the means to protect themselves, adapted to their evolving capacity." The Lanzarote Committee, in charge of monitoring the implementation of the Convention, stressed for example that the school environment was particularly appropriate to inform about the widespread problem of sexual abuse against children within the family framework or in their "circle of trust".

The importance of sexuality education to prevent children from falling prey to sexual offenders online was highlighted during the period of confinement due to the COVID-19 pandemic. As stressed by the Lanzarote Committee, during this period, children became increasingly vulnerable to online grooming, sexual extorsion, cyber-bullying or other sexual exploitation facilitated by information and communication technologies. The Committee urged states to step up information on risks and on children's rights online, as well as counselling and support services. In this context, I note with interest that in some countries, such as Estonia, sexuality education continued to be provided as part of online schooling.

Likewise, sexuality education is crucial to prevent gender-based violence and discrimination against women. It should therefore contribute to conveying, from the early stages of education, strong messages in favour of equality between women and men, promoting non-stereotyped gender roles, educating about mutual respect, consent to sexual relations, non-violent conflict resolution in interpersonal relationships and respect for personal integrity, as requested by the Istanbul Convention.

It is also an ideal context for raising awareness about the sexual and reproductive health and rights of women, including access to modern contraception and safe abortion. Research carried out in the European region under the auspices of the World Health Organisation (WHO) indicates that the teenage birth rate tends to be much higher in countries, such as Bulgaria and Georgia, where no mandatory comprehensive sexuality education programmes are in place. Early pregnancy is not only potentially very damaging for the health of teenage girls, but it also results in serious limitations to their educational opportunities.

Existing sexuality education curricula often tend to completely exclude LGBTI people and issues, or even to stigmatise them. Yet, LGBTI youth frequently face bullying at school and are at higher risk of committing self-harm or suicide because of societal rejection of their sexual orientation. Like all other children, they should be provided with comprehensive sexuality education that meets their needs. Therefore, sexuality education must include information that is relevant to them, scientifically accurate and age appropriate. This means helping children to understand sexual orientation and gender identity and dispelling common myths and stereotypes about LGBTI persons.

By providing factual, non-stigmatising information on sexual orientation and gender identity as one aspect of human development, comprehensive sexuality education can help save lives. It can contribute to combating homophobia and transphobia, at school and beyond, and to creating a safer and more inclusive learning environment for all.
Children and young people have the right to receive comprehensive sexuality education
International human rights bodies have established that children and young people have the right to receive comprehensive, accurate, scientifically sound and culturally sensitive sexuality education, based on existing international standards. These include the UN Convention on the Rights of the Child, the UN Convention on the Elimination of all Forms of Discrimination against Women, the International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights and, at European level, the European Social Charter and the above-mentioned Lanzarote and Istanbul Conventions.

The right to receive comprehensive sexuality education derives from a range of protected rights, such as the right to live free from violence and discrimination, the right to the highest attainable standard of mental and physical health, but also the right to receive and impart information and the right to quality and inclusive education, including human rights education. In a 2010 report on sexuality education, the UN Special Rapporteur on the Right to Education stressed that "sexual education should be considered a right in itself and should be clearly linked with other rights in accordance with the principle of the interdependence and indivisibility of human rights." The need for sexuality education is also acknowledged in the 2030 Agenda for Sustainable Development of the United Nations and is necessary to achieve several of the goals included in the agenda.
Key steps to improve the delivery of comprehensive sexuality education
Comprehensive sexuality education is part of a good quality education. Thus, it should be provided for by law, be mandatory and mainstreamed across the education system as of the early school years. It is of concern that, according to a 2018 survey, sexuality education was mandatory in only 11 out of the 22 Council of Europe member states reviewed.

Opponents to sexuality education often advocate for a right of parents to opt out on behalf of their children from mandatory sexuality education. However, international human rights standards on the right to freedom of religion or belief do not entitle parents to withdraw children from sexuality education classes where relevant information is conveyed in an objective and impartial manner, as also stressed in an Issue Paper on women's sexual and reproductive health and rights published by my Office in 2017. Therefore, I was pleased to learn that in January 2020, the government of Wales removed the possibility for parents to prevent their children from attending classes as part of the curriculum on inclusive sexuality and relationships.

The curricula and teaching methods should be adapted to the different stages of development of children and take into account their evolving capacity. The 2018 UNESCO International Technical Guidance on Sexuality Education covers a range of age groups, from 5 to 8 years old up to 15-18+ years old. As highlighted in UNESCO's Technical Guidance, it is essential for children to learn about sexuality and safer sex behaviours before they become sexually active, in order to be adequately prepared for healthy and consensual relationships. UNESCO also recommends using participatory and learner-centred approaches that allow children to develop critical thinking.

Information provided to children as part of sexuality education should be relevant and based on science and human rights standards. Sexuality education should not include value judgments or perpetuate prejudices and stereotypes. The European Committee on Social Rights stressed that "sexual and reproductive health education must be provided to school children without discrimination on any ground" and that it should not be used "as a tool for reinforcing demeaning stereotypes and perpetuating forms of prejudice which contribute to the social exclusion of historically marginalised groups and others that face embedded discrimination and other forms of social disadvantage which has the effect of denying their human dignity." Curricula on sexuality education should also be regularly evaluated and revised, in order to ensure that they are accurate and meet existing needs.

It is essential to provide families with accurate information about what sexuality education really entails -and what it does not- and to explain the benefits for all, not only children. Clearly, if sexuality education is to be accepted and successfully implemented, it should take into account the communities' and parents' cultural and religious backgrounds. Therefore, schools should be supported to engage with them, including as appropriate with religious leaders, and to take their views into account as long as they do not contradict the very aims of sexuality education, the best interests of the child, or human rights standards.

It is important to consult and involve young people themselves, first and foremost, to ensure that the content of education that is provided to them is relevant and adapted to their needs. Peer learning can play an important role. For example, the Ukrainian Ministry of Education decided at the end of 2019 to introduce peer education training programmes on sexuality education and HIV prevention in schools, to be delivered by an international youth organisation.

Comprehensive sexuality education should also be provided to out-of-school children and youth. This is particularly relevant for children and young people with disabilities, many of whom, unfortunately, do not yet have access to mainstream education. Their sexuality tends to be ignored, or even perceived as harmful, and they are therefore often deprived of any access to adequate information on sexuality and relationships, despite their heightened vulnerability to sexual abuse and exploitation. Online sexuality education can be a useful tool for out-of-school children, provided they have access to safe and inclusive digital spaces.

Lastly, it is of crucial importance for teachers to receive adequate specialised training and support for teaching comprehensive sexuality education, irrespective of whether part of the teaching is also carried out by external actors. Integrating training on sexuality education in regular teacher training programmes, as has been done in Estonia and Finland, is an effective way of ensuring that all teachers are adequately prepared. The delivery of sexuality education by schools should also be closely and regularly monitored and evaluated.

With challenges and resistance to sexuality education increasing, what is most needed is strong political leadership to remind society that access to comprehensive sexuality education is a human right and that it is for the benefit of all. Sexuality education is about knowing one's rights and respecting other people's rights, about protecting one's health, and about adopting a positive attitude towards sexuality and relationships. It is also about acquiring valuable life skills, such as self-confidence, critical thinking and the capacity to make informed decisions. There is obviously nothing wrong with this.
Dunja Mijatović Useful references:

Commissioner for Human Rights, Issue Paper on women's sexual and reproductive health and rights in Europe (2017)

Committee of the Parties to the Council of Europe Convention on the protection of children against sexual exploitation and sexual abuse (Lanzarote Committee), 2nd implementation report, Protection of children against sexual abuse in the circle of trust, 31 January 2018

UNESCO, International technical guidance on sexuality education, An evidence-informed approach, revised edition (2018)

UNESCO, Switched on: Sexuality education in the digital space, Technical Brief, 2020

World Health Organisation, Regional Office for Europe, Sexuality education in Europe and Central Asia: state of the art and recent developments. An overview of 25 countries (2018)

World Health Organisation, Regional Office for Europe and German Federal Centre for Health Education (BZgA), Standards in sexuality education, (2010)

UN Committee on the Rights of the Child: General Comment N. 20 (2016) on the implementation of the rights of the child during adolescence

Report of the United Nations Special Rapporteur on the right to education to the General Assembly, 2010

# data[].attributes.attachment_link.title
Comprehensive sexuality education protects children and helps build a safer, inclusive society

# data[].attributes.attachment_link.description
Sexuality is an integral part of human life. Children and young people have the right to receive reliable, science-based and comprehensive information about it. Yet, sexuality education in schools is a sensitive issue.

# data[].attributes.body
Reclama/publicitatea și efectele deciziei consumatorilor.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Cosmetizate sau directe, cu povesti frumoase, originale, amuzante, melodii memorabile si mesaje retinute de la prima intalnire, advertiserii incearca diverse combinatii in reclamele pe care le livreaza la TV, in incercarea de a patrunde in atat de ravnita "minte a consumatorilor". Zi de zi agentiile de publicitate si departamentele de marketing cauta formula magica a reclamei perfecte care sa surprinda prin creativitate si sa si duca la achizitia produsului, incercand sa descopere ce anume apreciaza consumatorii la o reclama, ce elementele determina achizitia si cat de importanta este frecventa difuzarii. Acestea sunt doar cateva dintre intrebarile la care GfK Romania a gasit raspuns prin studiile realizate pentru IQads - un studiu in panelul online pe 500 de respondenti si un studiu Omnibus pe 1000 de persoane.
Influenteaza reclamele comportamentul consumatorilor?
In primul rand este important de stiut modul in care comportamentul consumatorilor poate fi influentat. Conform studiului, 78% dintre locuitorii din mediul urban declara ca au preluat comportamente din reclame, 73% preluand cuvinte, expresii si glume folosite in reclame - un comportament intalnit mai degraba la barbati si la tinerii cu varstele cuprinse intre 15-24 de ani. Totodata, 36% dintre respondenti consuma un produs asa cum este recomandat sau aratat in reclama sau se comporta in acelasi fel cum o faceau si personajele din reclama. Persoanele cu educatie superioara sunt mai deschise la mesajele comportamentale din reclame si afirma in mai mare masura ca au consumat un produs asa cum era consumat in reclame.
De ce este important ca reclama sa placa consumatorului?
Expunerile seci ale atributelor si beneficiilor aduse de produse nu mai sunt suficiente. Reclamele au nevoie de un diferentiator cu care sa iasa din calupul de reclame care isi asteapta cuminti numarul in pauza publicitara. Originalitatea si povestea reclamei raman punctele forte in opinia consumatorilor, 60% din consumatorii romani indragind o reclama in principal datorita originalitatii acesteia, 43% datorita povestii reclamei, in timp ce muzica si mesajul transmis sunt urmatoarele elemente apreciate, de 40%, respectiv de 39% din respondenti.

Comparativ cu barbatii, femeile sunt mai atente la detalii si apreciaza mai mult o reclama pentru fundalul sonor al acesteia.

Originalitatea si mesajul reclamei sunt mai apreciate de persoanele cu studii superioare. De asemenea, povestea reclamei este mai importanta pentru tinerii cu varste cuprinse intre 18-24 ani si mai putin importanta pentru persoanele mature (45-55 ani), probabil mai preocupate de beneficiile concrete ale produsului.
Care sunt avantajele unei reclame placute de consumator?
In urma studiului a reiesit faptul ca reclama pe care respondentii au placut-o cel mai mult a mers dincolo de intiparirea in memorie, reusind chiar sa influenteze comportamentul cotidian al acestora. Mai exact, aproape jumatate dintre respondenti s-au surprins preluand cuvinte, expresii sau glume folosite in reclama si 42% au discutat cu prietenii despre marca din reclama, devenind promotori activi ai acesteia. 46% dintre respondenti au cautat mai multe informatii despre produsul din reclama pe internet, la magazin sau in ziare/reviste, internetul fiind preferat pentru cautarea informatiilor de 35% din respondenti.

Mai mult de o treime dintre respondenti au fost influentati in privinta deciziei de cumparare si au cumparat produsul sau serviciul prezentat in reclama care le-a placut cel mai mult.
Decizia de cumparare este influentata de promotii
Promotiile la diverse produse reprezinta principalul element care determina decizia de achizitie, 57% dintre consumatorii din mediul urban declarand ca prefera sa cumpere un produs la promotie. Cel mai probabil acest comportament de cumparare se datoreaza si sensibilitatii economice rezultate de pe urma crizei financiare.

Alti factori care duc la achizitionaresunt: experienta personala cu produsul respectiv (este importanta pentru 56% dintre respondenti), in timp ce recomandarile prietenilor / rudelor / cunostintelor detin o pondere de 51%. La nivel declarativ, doar o treime dintre respondenti afirma ca reclama ii convinge sa cumpere un anumit produs sau serviciu.

Femeile cauta activ informatii, pentru ele recomandarile prietenilor, rudelor sau cunostintelor contand mai mult in luarea deciziei de cumparare.
Ce elementele din reclama determina achizitia produsului?
Gandindu-se strict la reclamele in urma carora au si cumparat un produs, 52% din respondenti au fost determinati de caracteristicile produsului prezentat in reclama, 46% au cumparat din curiozitatea pe care reclama o genereaza, 38% s-au declarat influentati de informatiile suplimentare furnizate, 29% de modul in care reclama era realizata, iar 27% de recomandarile specialistilor din reclame.
Barbatii tind sa se rezume la informatiile din reclame
Surprinzator, barbatii sunt cei pentru care conteaza mai mult caracteristicile produsului prezentat in reclama. In acelasi timp, daca femeile pun mai mare accent in cumpararea unui produs pe recomandarile prietenilor, rudelor si cunostintelor, ele schimband mai multe informatii despre produse cu persoanele din jur, barbatii incerca sa profite mai mult de informatiile din reclame, acestea fiind mai importante pentru ei comparativ cu femeile.
Nu conteaza de cate ori este difuzata reclama
Frecventa de difuzare a reclamei nu este pentru respondenti un factor care sa genereze cumpararea produsului, doar 13% declarand ca ar cumpara datorita frecventei de difuzare. Cu toate acestea, frecventa difuzarii isi pastreaza rolul important pentru generarea de notorietate, factor ce poate influenta ulterior decizia de cumparare.

Studiul online este aplicat pe un esantion de 500 de respondenti recrutati din panelul online www.askgfk.ro, reprezentativ pentru populatia cu varste intre 18 si 55 de ani, utilizatori de internet din mediul urban. Marja de eroare este +/- 4%.

# data[].attributes.attachment_link.title
Cum influenteaza reclamele decizia de achizitie a consumatorului roman?

# data[].attributes.attachment_link.description
Cosmetizate sau directe, cu povesti frumoase, originale, amuzante, melodii memorabile si mesaje retinute de la prima intalnire, advertiserii incearca diverse combinatii in reclamele pe care le livreaza la TV, in incercarea de a patrunde in atat de ravnita "minte a consumatorilor".

# data[].attributes.body
De ce eu pot fi mai bun ca alții?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ce este imaginea de sine ?

Imaginea de sine sau "cum ne vedem", se refera, asa cum se subintelege deja, la modul in care ne percepem propriile noastre caracteristici fizice, emotionale, cognitive, sociale si spirituale.

Modul in care ne percepem depinde de gradul de autostima (autoapreciere, autorespect, autoacceptare) pe care il avem. Astfel, daca ne acceptam pe noi insine, daca ne apreciem pentru ceea ce facem bine - aceasta contribuie la autorespectul si increderea in sine - daca acceptam ca avem si slabiciuni fara sa ne criticam in permanenta pentru ele - aceasta constituie baza tolerantei fata de sine si, implicit, fata de altii - putem trai confortabil din punct de vedere emotional. Trebuie inteles ca este bine sa existe mereu un echilibru intre autoapreciere si autocritica, nici una din cele doua extreme nefiind eficienta. Cel care se lauda prea mult este, in cele din urma, persiflat sau chiar abandonat de catre ceilalti iar cel care se autocritica exagerat provoaca celorlalti fie sentimente de mila, de vina, fie un sentiment de superioritate, atragand de la sine alte critici. Pastrand pe cat posibil echilibrul intre o lauda de sine exagerata si o autocritica exagerata putem contribui la igiena noastra sufleteasca.

Cum stim daca imaginea de sine e buna sau nu ?

Este foarte simplu. Toti avem ceea ce se cheama "vocea interioara". Daca aceasta voce interioara are tendinta spre un discurs pesimist, negativ si autocritic cu ambitii neimplinite spre perfectiune este clar ca imaginea de sine a persoanei respective este negativa.

De ce este importanta imaginea de sine ?

Imaginea de sine ne influenteaza comportamentele. Cand ai o imagine de sine buna iti poti indeplini obiectivele pentru ca, o imagine de sine buna iti da entuziasm, energie si determinarea necesare pentru acest lucru iar obstacolele sunt percepute ca provocari ce trebuiesc depasite pentru atingerea obiectivelor. O imagine de sine buna te face sa relationezi armonios cu ceilalti, prin atingerea obiectivelor poti avea performante profesionale, succes social etc.

O imagine de sine negativa te face sa-ti scada motivatia sau chiar o anihileaza prin lipsa increderii in fortele proprii ("ce rost are sa incerc oricum nu voi reusi", "e greu", "nu sunt in stare" etc.) ducand, mai departe, la comportamente de evitare ("nu ma duc la interviu deoarece nu sunt suficient de bun, deci nu are rost...").
A se observa ca o imagine de sine negativa este capabila sa creeze un cerc vicios din care persoanei ii este greu sa iasa : nu face anumite lucruri pentru ca nu se crede in stare iar dupa ce renunta la a face lucrurile respective se autoculpabilizeaza si se critica si mai tare, intarindu-si, astfel, convingerile negative despre sine si alimentand dialogul interior negativ.

In concluzie : cand iti acorzi suficienta valoare iti atingi mai usor obiectivele pentru ca a avea incredere in sine, in fortele proprii te face sa-ti mobilizezi exact resursele de care ai nevoie sa depasesti obstacolele si sa mergi in directia dorita; cand nu iti acorzi suficienta valoare negociezi mai slab, comunici mai greu, actionezi cu mai multa frica sau eviti sa actionezi si "iti pui singur bete in roate". Cand nu iti acorzi valoare anihilezi resursele de care ai avea nevoie pentru a intreprinde ceva.

Imaginea de sine contribuie la evaluarea realitatii

Cand ai o imagine de sine buna poti afirma : "pot sa fac acest lucru sau macar pot incerca" cand ai o imagine negativa de sine afirmi : "nu pot sa fac acest lucru este prea greu, nu voi fi in stare".

Diferenta este ca cel cu imaginea buna de sine va avea ocazia sa-si demonstreze daca poate sau nu, dezvoltand convingeri realiste despre sine printr-o perceptie corecta a capacitatilor dar si slabiciunilor. Cel cu imaginea negativa de sine nu va avea decat ocazia de a se inchide in cercul vicios descris mai sus, intarindu-si astfel convingerile negative.

O poveste :

"Un rege isi puse curtea la o incercare pentru un post important. Numerosi oameni puternici si intelepti se aflau in jurul lui.
"Inteleptilor - spuse regele - am o problema si vreau sa vad care dintre voi este in stare sa o rezolve."
Ii conduse pe oameni la o usa enorma, mai mare decat vazusera vreodata. Regele le explica :
"Aici vedeti cea mai mare si mai grea usa din regatul meu. Care dintre voi poate sa o deschida ?"
Unii dintre curteni scuturara doar din cap. Altii, care se numarau printre cei intelepti, se uitara la usa mai de aproape, dar recunoscura ca nu pot sa o faca. Cand inteleptii spusera asta, restul curtii consmiti ca aceasta problema este dificil de rezolvat. Un singur vizir se duse la usa. O examina cu ochii si cu degetele, incerca mai multe posibilitati de a o deschide si, in cele din urma, o trase cu o smucitura puternica. Si usa se deschise. Fusese lasata intredeschisa numai, nu inchisa complet, si nimic altceva nu fusese necesar, decat bunavointa de a realiza ceva si curajul de a actiona cu indrazneala.
Regele spuse : "Tu vei primi postul de la curte, pentu ca tu nu te bizui doar pe ceea ce vezi sau auzi; tu iti pui propriile puteri in joc si ai curajul sa risti o incercare."

(Nossrat Peseschkian. "Povesti orientale ca instrument de psihoterapie")

Se pot intelege din aceasta poveste cateva aspecte :

modul in care ne percepem fortele proprii determina modul in care evaluam realitatea

o imagine buna de sine ne determina "sa riscam o incercare", acceptand in acelasi timp ca s-ar putea sa realizam ceva sau s-ar putea sa esuam dar, oricum, merita sa incercam

o imagine negativa de sine ne face sa evitam o actiune evaluand-o ca fiind peste puterile noastre

o imagine negativa de sine ne face influentabili la parerile negative ale celorlalti pe care le luam "de bune" si le adaugam la parerile noastre negative despre noi insine

De ce parerea celorlalti conteaza ?

Desi, imaginea de sine este oglindirea noastra in propria constiinta (auto-oglindirea), fiind logic astfel sa aiba referential intern, imaginea de sine este deseori sustinuta sau sabotata de factori externi, asa cum s-a vazut si in poveste.

Intrebarea "De ce parerea celorlalti conteaza" ar fi mai logica sun forma "Pentru cine conteaza parerea celorlalti ?" Raspunsul este simplu : parerea celorlalti conteaza pentru cei care nu au consolidata imaginea de sine si, in mod specific, pentru cei care, la baza, nu au o imagine buna de sine avand nevoie in permanenta sa se raporteze la exterior. Cand au succes se simt bine dar pentru putin timp, devenind dependenti de succes pentru a se simti bine iar cand esueaza se blameaza excesiv. Acestia traiesc intr-o permanenta incertitudine si neliniste, fiind mereu vulnerabili pentru ca imaginea lor de sine este dependenta de factori exteriori. Asa se explica si diferitele "trenduri" care afecteaza adolescentii : daca realitatea exteriora cere sa fii slab iar tu esti incert in ceea ce priveste imaginea de sine, vei intelege ca esti bun si acceptat daca esti slab, insa asta nu te multumeste niciodata pe deplin pentru ca, fiind bazal nemultumit de tine sau incert in ceea ce te priveste, nu vei fi niciodata suficient de slab. Apare astfel nelinistea, nemultumirea, incertitudinea si cercul vicios al anxietatii, depresiei, anorexiei, bulimiei etc.

Atunci cand exista o perceptie realista de sine (iti stii calitatile dar accepti ca ai si defecte) si, implicit, o imagine buna de sine, realitatea exterioara iti confirma sau infirma ceea ce deja stii despre tine si te ajuta sa imbunatatesti ceea ce ai, acolo unde este cazul.

De unde vine imaginea de sine ?

Bazele modului in care ne percepem vine din copilarie, atunci cand noi inca nu avem un sistem de valori la care sa ne raportam. Nu avem decat parerea parintilor fata de actele noastre. Parintii sunt primii oameni care ne pot aprecia pentru ceea ce facem sau ne pot penaliza pentru lucruri gresite. De exemplu o atitudine extrem de critica a parintilor face copilul sa inteleaga ca nu e suficient de bun, ca "nu e perfect". Una dintre modalitatile de "evolutie" atunci cand copilul devine adolescent este sa caute acele "trenduri" care sa-l faca "mai bun, mai interesant, mai acceptat/bil", cautand o comunitate care sa-l accepte asa cum este (de exemplu Emo) sau, ca adolescent si apoi adult isi pastreaza parerea proasta de sine ingreunandu-si, astfel, existenta prin autosabotare asa cum am descris mai sus. (Modalitati de "evolutie" in cazul criticismului exagerat al parintilor sunt multe dar nu fac obiectul materialului de fata).

O atitudine extrem de permisiva cu laude exagerate si lipsa penalizarilor face ca viitorul "om" sa aiba o parere extrem de buna de sine dar exagerata si nerealista fapt care va fi "penalizat" crunt in viitoarele lui relatii, asa cum am amintit mai sus.

Acestea sunt doar doua atitudini parintesti extreme care pot orienta imaginea de sine intr-o directie sau alta, existand si altele dar iarasi nu fac obiectul materialului de fata.

In concluzie : echilibrul dintre critica si lauda este in primul rand responsabilitatea parintilor, asa vor sti si copiii si viitorii adulti sa il mentina.

Tot parintii sunt primii care sadesc in interiorul copiilor lor baza sistemului de valori la care se vor raporta, adulti fiind, atunci cand isi vor contura imaginea de sine.

Practica clinica a demostrat ca persoanele cu imagine scazuta de sine se autoeticheteaza ca fiind "realiste" si nu vad legatura dintre imaginea de sine si atitudinea parinteasca. "Nu mama mi-a zis ca sunt proastra, mi s-a demonstrat de catre realitate". Dar astfel de persoane nu constientizeaza faptul ca modul in care percepem realitatea si valorile de : corect, gresit, prost, destept, frumos, urat etc. nu sunt innascute ci asimilate prin intermediul "filtrului parintesc". Un copil cand se naste nu are notiunea de bine sau rau, este bine ce apreciaza mama si rau ce critica si, da, persoana citata are dreptate intr-un fel : nu e nevoie ca mama sa critice verbal o actiune a copilului ci sa-i dea de inteles, sa-i demonstreze ca e proasta (acelasi abuz manifestat in alt mod). Sigur copiii vor trebui "lamuriti" cu privire la ce este bine si rau, dar in alt mod, in plus aici este vorba de varsta la care se pun bazele autostimei si imaginii de sine (0 - 3 ani), cand, repet copilul fiind o entitate pur emotionala nu poate rationa bine/rau decat dupa reactiile parintilor. (Astfel, rau poate sa fie - evaluare data de catre copil dupa reactia implusiva a mamei - si ca s-a impiedicat cand abia invata sa mearga ...).

Ce putem face?

Daca dialogul interior amintit mai sus ne "saboteaza" ne putem intreba in forul nostru interior : "de fapt, a cui e vocea interioara : a mamei, a tatalui, a altei persoane importante pentru noi in copilarie ?" Acesta este un prim pas absolut necesar dar nu si suficient. Este recomandat pentru un rezultat eficient sa exploram aceste intrebari si raspunsuri cu ajutorul unei persoane de specialitate, un psihoterapeut, pentru ca autostima nu se construieste dintr-o data, nu e un proces facil mai ales daca imaginea de sine este grav afectata, ci reprezinta un proces complex si de durata, in care elementul fundamental il reprezinta dorinta si capacitatea de avea grija de propria persoana.

Dar pana va hotarati sa apelati la o persoana de specialitate mai sunt cateva lucruri pe care le puteti face :

faceti o lista cu realizarile pana in prezent (cei mai nesiguri dintre dvs. ii pot intreba pe altii dar doar persoane pe care le apreciati si in parerea carora aveti incredere, pentru ca vanzatoarea de la colt va poate spune ca nu sunteti suficient de sociabil pentru ca nu ati vrut o data rabdare sa-i ascultati telenovelele)

analizati obiectiv ce calitati ati folosit pentru realizarea lor (sigur persoanele cu imagine scazuta de sine vor atribui succesele unor factori externi dar pe principiul "Dumnezeu iti da, dar nu-ti baga si-n traista" este evident faptul indiferent daca factorii exteriori ar fi putut favoriza succesul - ceea ce este si normal - drumul catre atingerea acelui succes este datorat persoanei care a avut capacitatea de a se folosi de factorii externi - aceasta fiind in sine o calitate)

"sarbatoriti" orice succes, laudati-va in sinea dvs. pentru realizarea oricarui lucru pentru ca dvs. l-ati "bagat in traista", ati fi putut trece foarte bine pe langa el ... neavand curajul sa riscati o incercare ... sau ati fi putut pur si simplu sa nu aveti curajul sa doriti lucrul respectiv din credinta ca nu-l puteti obtine

transformati esecul in feed-back : decat sa va blamati pentru ca ati esuat mai bine analizati ce nu a mers bine si puteti imbunatati pe viitor sau ce ati gresit si puteti sa nu mai repetati in viitor. Nu uitati ca autoblamarea saboteaza acum dar si mai tarziu, creand acel cerc vicios

incepeti cu pasi mici, pasii mari va pot dezechilibra. Daca sunteti genul de persoana care evita sa actioneze din teama de a nu esua si amana lucuri din acelasi motiv va propun sa faceti o lista zilnica cu cateva obiective usor de atins, apoi la sfarsitul zilei sa analizati ce a mers bine si ce nu, luand astfel, decizii in consecinta pentru ziua urmatoare. Dupa o luna de astfel de practica stabiliti obiective din ce in ce mai mari si pe termen din ce in ce mai lung. Aveti rabdare si fiti perseverent in aceasta tehnica, veti face pasi mici dar siguri si stabili. Realizarea obiectivelor personale, indiferent cat de mici, contribuie la intarirea autostimei si imbunatateste imaginea de sine

La fel de important in consolidarea imaginii de sine il reprezinta constientizarea si satisfacerea nevoilor fundamentale ale omului asa cum le-a asezat A. Maslow (1968) in binecunoscuta piramida a trebuintelor umane. Voi prezenta aici varianta adaptata de catre psihologii romani Corneliu Augustin Sofronie si Roxana Zubcov in cartea lor "Psihologia ordinii. Psihologia cuantica" (Editura Perfect, 2005) :

X. Nevoia de ideal, de eroi, perfectiune, valori inalte ale umanitatii

IX. Nevoia de implinire (autorealizare, sa ajungi ceea ce poti ajunge pentru a te simti implinit)

VIII. Nevoia de manifestare sociala (inteligenta sociala, acceptarea ca individ social, integrare sociala)

VII. Nevoia de moralitate (cunoasterea, estetica si etica, reguli care mentin ordinea sociala)

VI. Nevoia de utilitate sociala, prestigiu, succes prin profesie, scoala

V. Nevoia de echilibru dinamic interior pentru deschiderea catre lume (echilibrul intre micro si macro, intre individ si social)

IV. Nevoia de proximitate (apartenenta la un grup, nevoia de spatiul amical, de recunoastere)

III. Nevoia de identitate (familie - cunoasterea si acceptarea originilor ca baza in formarea identitatii personale) sau "nevoia de identitate si imagine de sine" (K. Horney)

II. Nevoia de armonie interioara, siguranta de sine si siguranta in general (a-ti putea planifica viata fara teama de pericole), nevoia de partener, sau "trebuinta de afectivitate si aprobare pentru echilibrul interior" (K. Horney)

I. Nevoi primare (hrana, adapost, imbracaminte, igiena, sex) traduse in nevoia de independenta si libertate, sau "trebuinta de libertate si superficialitate" (K. Horney).

Chiar daca nevoile inferioare (primare) sunt imperioase si se cer obligatoriu a fi implinite, sunt putin satisfacatoare si pe termen scurt foarte scurt. Insa pentru o buna imagine de sine, bine consolidata si de durata cele superioare sunt foarte satisfacatoare.

Va recomandam sa cititi si articolele :

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
imaginea sine incredere stima psihoterapie alexandra siru

# data[].attributes.attachment_link.title
Imaginea de sine - stima de sine si increderea in sine

# data[].attributes.attachment_link.description
Ce este imaginea de sine ? Imaginea de sine sau "cum ne vedem", se refera, asa cum se subintelege deja, la modul in care ne percepem propriile noastre caracteristici fizice, emotionale, cognitive, sociale si spirituale. Modul in care ne percepem depinde de gradul de autostima (autoapreciere, autorespect, autoacceptare) pe care il avem.

# data[].attributes.body
Cât stau la calculator și la televizor?

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Ela Crăciun - SuperMom - Blog de viaţă frumoasă

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Odată cu apariția internetului și a diverselor gadget-uri , oamenii au început să interacționeze mult mai puțin în viața reală.
Oare cât timp petrec oamenii din întreaga lume în fața televizoarelor sau cu ochii în calculatoare și smartphone-uri? Iată răspunsul
1. Italia
Aici, se pare că oamenii petrec cel mai mult timp pe telefon și anume 109 minute pe zi, cel mai puțin pe calculator, 85 de minute și 89 în fața ecranului TV.
2. Franța
În Franța, situația este diferită. Oamenii aleg să-și petreacă mai mult timp la televizor, 134 de minute, decât pe telefon, doar 79. La calculatoare, francezii nu stau mai mult de 83 de minute pe zi.
3. Japonia
Japonezii petrec în fața calculatoarelor în jur de 68 de minute. Telefonul mobil este pe prima poziție, cu 135 de minute, iar televizorul este și aici destul de important, 125 de minute pe zi.
4. Canada
Față de locuitorii țărilor anterioare, canadienii petrec cel mai mult timp în mediul virtual sau televizat și anume: 104 minute la TV, 97 de minute la calculator și 124 pe telefon.
5. Germania
Cu 137 de minute, germanii se clasează până acum pe prima poziție, în cadrul utilizatorilor telefonului mobil. La calculator, ei petrec cam 77 de minute, iar la TV se uită 2 ore și 9 minute.
6. India
Se pare că indienii sunt mari fani ai telefoanelor smart. În urma unui sondaj, s-a aflat că aceștia stau 162 de minute pe smartphone, 96 la televizor și 95 la calculator.
7. Spania
Aici, activitățile preferate ale oamenilor se petrec în jurul televizorului și al telefonului (124 de minute, respectiv 122), la calculator stând 97 de minute pe zi.
8. Australia
În Australia, sondajul se învârte în jurul duratei de 2 ore, oamenii petrecând 125 de minute le TV, 132 pe telefon și 102 la calculator.
9. Regatul Unit
Cei din Regatul Unit, față de restul, petrec mai mult timp la televizor (148 de minute). În fața calculatoarelor nu stau mai mult de 97 de minute, ia telefonul îl folosesc 111 minute pe zi.
10. Rusia
Rușii folosesc extrem de mult calculatoarele, mai exact 158 de minute pe zi. Timpul petrecut la TV și pe telefon este împărțit în mod egal, 98 de minute.
11. Cehia
În Cehia, cifrele sunt destul de asemănătoare, încadrându-se între 111-122 de minute pe zi.
12. China
Probabil vă așteptați ca aici cifrele să crească. Locuitorii Chinei își petrec aproape 90 de minute le televizor, în timp ce telefoanele sunt accesate 170 de minute pe zi, iar calculatoarele 161. Astfel, chinezii se clasează pe prima poziție.
13. România
Românii petrec 5 ore și jumătate pe zi în mediul online și 2-3 ore în fața ecranului TV. Unul din 10 români afirmă faptul că se poate uita la televizor chiar și peste 8 ore pe zi. Un studiu indică faptul că România este una dintre țările în care durata de vizionare a canalelor TV este în creștere, remarcându-se asta și în anii trecuți: in 2015, timpul mediu era de 3,14 ore pe zi, iar in 2016 de 3,37.

# data[].attributes.attachment_link.title
Cât TIMP petrec în fața TELEVIZORULUI și la CALCULATOR în funcție de țară - Ela Crăciun - SuperMom - Blog de viaţă frumoasă

# data[].attributes.attachment_link.description
Odată cu apariția internetului și a diverselor gadget-uri , oamenii au început să interacționeze mult mai puțin în viața reală. Oare cât timp petrec oamenii din întreaga lume în fața televizoarelor sau cu ochii în calculatoare și smartphone-uri? Iată răspunsul 1.

# data[].attributes.body
Echilibrul dintre om și natură: surse de poluare în apropierea noastră.