# data[].attributes.body
Matti syntyi vuonna 1930 nelilapsiseen perheeseen kuopukseksi. Perheen isä kävi töissä linja-auton kuljettajana ja äiti toimi kotona ompelijana. Matin varhaisvuosien elämä oli ajankuvaan nähden turvallista ja tavallista. Matti oli sisaruksiin verraten vilkas kolttostelija. Isä antoi kurinpalautusta, "koivuniemen herra" ja sillä uhkaaminen olivat arkipäivää Matille.

Perheen elämä muuttui talvisodan sytyttyä, sillä isä komennettiin ensimmäisten joukossa autonkuljetustehtäviin rintamalle. Isä palasi rintamalta vakavasti haavoittuneena sekä mieli lopullisesti murtuneena. Fyysinen väkivalta perheenjäseniä ja itseään kohtaan sai isän lopulta riistämään itseltään hengen.

Kuva: https://palkjarvi.fi/galleria/picture.php?/1188/category/37

# data[].attributes.body
Matti oli perheen neljäs lapsi. Äiti oli ollut kotona hoitamassa vanhempia sisaruksia kahdeksankymmentäluvun loppupuoliskon. Eämä sujui hyvin, kunnes lama iski Suomeen. Matin isä joutui työttömäksi ja perheellä oli vaikeuksia selvitä lainoista, kun korot alkoivat nousta. Alkoholiin isä löysi kuitenkin aina rahaa. Tulevaisuuden synkät näkymät johtivat pian isän itsemurhaan.

Matti oli vilkas, kerkeäväinen ja itsepäinen lapsi. Äiti ei pysynyt Matin perässä, eikä saanut Matin käytöstä kuriin.

# data[].attributes.body
Matti syntyy vuonna 2050 nelilapsisen perheen nuorimmaksi lapseksi. Matin isä työskentelee LVIS-asentajana ja äiti sairaanhoitajana, molemmat toimivat yrittäjinä. Vanhemmat jakoivat perhevapaat puoliksi ollen vuorotellen Matin kanssa kotona. Matti aloitti päiväkodissa vuoden ikäisenä, jossa huomioitiin tämän impulsiivinen käytös.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A research report recently published in China entitled "The Impact of VR on Academic Performance," asserts that virtual reality improves student test scores and knowledge retention. VR-based learning also tends to leave no student behind since it is able to appeal to even the least responsive of users, the report states.

The study, which compared test performance of students who had learned a stubject via VR versus students who had learned by traditional means, suggests that VR could the secret sauce to learning that teachers have been dreaming about for years.

I can't vouch for the credibility of the study. It's unclear whether the companies that sponsored it - Beijing Bluefocus and Beijing iBokan Wisdom Mobile Internet Technology Training Institutions - have a vested interest in the VR space. But we're hearing similar things from a couple of companies in Europe.

Last week, HTC aired the latest episode of its This is Real series, featuring a visit to the offices of Immersive VR Education, a two-year old startup based in the Viking city of Waterford, Ireland, a 90-minute drive from Dublin. The company makes Engage, a platform that changes the scope, scale, and substance of what distance learning can offer lecturers and students from all around the world when VR is brought into play.

Register Here

"It's not just something that's a bit different. This is a new medium. It's not what we've been traditionally doing," David Whelan, CEO at Immersive VR Education, says at the start of the episode.

Engage is free, and lecturers and presenters can use it to rally up to 30 users into a single session. It can be used simply as the "PowerPoint for VR," as a tool for conducting meetings, or for anything, really, that allows users to express and share ideas and collaborate in real time at the depth of digital experience only VR can offer. A teacher reading aloud from a textbook about prehistoric vegetation to a class of 20 can suddenly teleport everyone to a great grassy plain crowded with irate dinosaurs.

An early prototype of Engage went live on Steam about three months ago and has had 35,000 downloads to date. An update in January will roll in more features and accessible content.

This kind of technology transforms distance learning into the premium mode of education. And education goes from abstract to visceral in the blink of an eye.

With the availability of tools like this, we can expect to see VR have a significant impact on how we educate. One key feature is the immersive medium's capacity to transport us into environments that heighten engagement by making subjects alive, interactive, and therefore relatable and relevant. Another is that it transcends physical limitations that, coupled with social features, can eliminate what is in reach for anyone, anywhere.

"I'm very excited about the concept of virtual lessons, in which a teacher instructs students inside a virtual classroom and can teleport them to various locations," says Dominic Barnard, Cofounder at VirtualSpeech. "Imagine a history lesson, where after five minutes of going through slides, the whole class is teleported to the trenches in WW2 to experience what they have just learned with 360 images and videos."

Barnard brings us to another application in particular where VR will have an impact: language learning.

A few weeks ago, the team at UK-based VirtualSpeech released the beta version of Language VR, their initial approach of tackling what is usually considered to be the tedious task of learning a new language. It's already developed a variety of programs that teach vocabulary, grammar, games, roleplaying, and even culture.

For example, users get to explore different parts of the UK, immersed in stunning 360-degree images while learning English as part of the ride. The roleplaying scenarios allow travelers, for instance, to practice ordering a meal at a restaurant or booking a hotel room.

"People say the best way to learn a language is to visit the country. VR in a way does just that. It can immerse you in a different language and culture as if you were there." Barnard said. "With improvements in speech-to-text and conversation modules, soon we'll be able to have realistic conversations with virtual avatars in various countries and situations, such as ordering a train ticket in Paris or renting an apartment in London."

One major barrier, of course, is getting this technology into schools. The K12 system isn't known for its sizeable budgets or its swiftness in adopting new technologies.

The folks at VR First have been busy this past year working to create very well equipped VR labs across their growing network of academic institutes, which is a boon for students at higher institutes. What about the thousands of primary and secondary schools across the world and the millions of students who could use the technology to revolutionize their educational experience today?

"I have some reservations about whether schools and universities will fully get on board with VR. Budgets can be very tight in the education space and it will be interesting to see how, or if, they try and incorporate VR into their current lesson plans." Barnard told me.
Amir-Esmaeil Bozorgzadeh is the cofounder at Virtuleap, a sandbox for creative developers to showcase their VR concepts to the world, which is currently running the world's biggest WebVR Hackathon. He is also the Amsterdam Chapter Lead at the VR/AR Association and the European Partner at Edoramedia, a games publisher and digital agency with its headquarters in Dubai.
An error occured.

# data[].attributes.attachment_link.title
Pilot projects show how VR will revolutionize education

# data[].attributes.attachment_link.description
Guest A research report recently published in China entitled "The Impact of VR on Academic Performance," asserts that virtual reality improves student test scores and knowledge retention. VR-based learning also tends to leave no student behind since it is able to appeal to even the least responsive of users, the report states.

# data[].attributes.attachment_caption
Kuva: Suomen kuvalehden julkaisema SA-kuva

# data[].attributes.body
1930-luvun alussa taloudellinen lama ja pula-aika.

1937 Oppivelvollisuuslain siirtymäaika päättyy. Kaikissa maalaiskunnissakin kansakoulun tuli olla kaikkien oppilaiden saavutettavissa. Vanhempien tuli lähettää kyvyiltään "sopeutumattomat" myös kouluun.

1939 Helsinkiin perustettiin Suomen ensimmäinen sosiaalisesti sopeutumattomien ja tunne-elämältään häiriintyneiden tarkkailuluokka, nämä myöhemmin muihin kaupunkeihin.

1939 - 1940 Talvisota

1941 - 1944 Jatkosota

Sotien jälkeen siirtoväen ja rintamamiesten asuttaminen eri puolelle Suomea. Koulujen oppilasmäärät kasvavat muuttoliikkeen ansiosta.

1940-luvulla tiivistä kansakouluverkostoa rakennetaan

1940-luvulla osa-aikainen erityisopetus alkaa eri puolilla Suomea

1946- 1950 Suuret ikäluokat syntyvät

1948 Suojelu- ja parantamisopin professuuri Jyväskylän yliopistoon, Niilo Mäki

1959 Erityisopettajien koulutus alkaa Jyväskylän yliopistossa

Lähteet:

Ladonlahti, 2019b; Moberg, ym, 2015; Valta 2002

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Julkaistu yli kolme vuotta sitten
Suomen Kuvalehti kokeilee uutta koneääntä. Jos haluat, voit antaa palautetta äänen laadusta täältä.
Varsinaisen sotatyön, tappamiskokemusten, kanssa tultiin kyllä toimeen. Psykiatriseen hoitoon joutui harvemmin panssarivaunujenkaan takia. Mieli ei särkynyt yhdessä rytinässä, mutta tykistökeskitysten toistuminen saattoi lopulta täyttää sen välittömällä, äärimmäisellä kuoleman pelolla.

Kestääkö keskitys vielä puoli tuntia, tunnin vai kuolenko tähän seuraavien sekuntien aikana? Kuoleman pelko ja kokemus täydellisestä keinottomuudesta samanaikaisesti on ruhjovaa.

Ville Kivimäen väitöskirja, ensimmäinen lajissaan, Battled Nerves: Finnish Soldiers' War Experience, Trauma, and Military Psychiatry 1941-44 tarkastettiin Åbo Akademissa 17.6.2013. Suomenkielinen versio ilmestyy elokuussa.

Kivimäki pitää tutkimustaan "yrityksenä tuoda sodassa mielensä rikkoneet suomalaiseen historiakirjoitukseen. Näitä miehiä on kohdeltu kaltoin."

Jatkosodan päättymisestä on 68 vuotta. Puolustusvoimien psykiatrina toiminut Matti Ponteva selvitti 1977 väitöskirjassaan vuosien 1941-1944 psykiatristen sotilaspotilaiden kokonaislukumäärän ja päätyi noin 15 700 mieheen. Tähän tulevat päälle talvisodan potilaat, arviolta 2 500 miestä.

Kaikkia "tärähtäneitä" ei siirretty hoitoon. Lyhyttä lepoa pidettiin riittävänä, ja jos palauttaminen entisiin askareisiin ei onnistunutkaan, aina löytyi jokin apupalvelustehtävä rintama-alueella. Kesän 1944 torjuntataisteluissa lääkintähuolto oli äärimmilleen paineistettu. Mielen häiriöistä kärsineet jäivät usein kaiken avun ulkopuolelle. "He joko pysyivät yksiköissään tai liittyivät rintamalta paenneiden sotilaiden joukkoon", kirjoittaa Kivimäki.

Hoitoon vuosina 1939-1945 joutuneiden määrä vastasi viittä täysvahvuista jalkaväkirykmenttiä. Kivimäki muistuttaa, että jokaista Mannerheim-ristin ritaria (191) kohden lähes sata sotilasta päätyi sotapsykiatriseen hoitoon.

Henkisestä vammautumisesta sodassa tuli stigma siihen kertomukseen, joka oli luotu kansallismieliseksi kohotukseksi. Se pohjasi Zachris Topeliuksen luomiin mielenmaisemiin ja Johan Ludvig Runebergin raudoittamaan eetokseen ja heroismiin.

"Kollektiivinen sotakertomus tulee ottaa tosissaan", Kivimäki sanoo. "Traumaattiset sotakokemukset ovat sen vastakuva, mutta nekin kertomukset ovat totta."

Tärähtäneen sotilaan paikka oli kertomuksen marginaalissa sodan aikana, ja sinne se myös jäi sodan historiaa kirjoitettaessa. "Sotilaskarkurilla saattoi olla mahdollisuus kokea olevansa aktiivinen toimija, sodanvastustaja. Hänellä oli kertomusmalli, jolla tukea identiteettiään, mielensä särkeneillä sitä ei ollut."

"Sankarikuolema ja haavoittuminen nähtiin miehisen uhrivalmiuden ilmentymänä. Sodan väkivallalle annettiin kansakuntaa regeneroiva sisältö", Kivimäki kirjoittaa.

Kansalliskristillisessä "koti, uskonto, isänmaa" -ideologiassa sotilaan uhraukset liittyivät historialliseen jatkumoon: uudet sukupolvet ovat aina uudestaan valmiita antamaan uhrinsa lunastaakseen isänmaan tulevaisuuden.

Se oli Ateenalaisten laulun viestin (jo vuodesta 1889) mukaista: "Kaunis on kuolla, kun joukkosi eessä urhona kaadut. Taistellen puolesta maas, puolesta heimosikin."

Ajatus uhrista ja tulevaisuuden lunastamisesta antoi sodalle vahvan yhteisen merkityksen.

"On ymmärrettävä", Kivimäki sanoo, "millaisia nämä merkitykset olivat, jotta voi ymmärtää, mikä traumatisoituneiden miesten kohdalla murtui."

"Psyykkiset murtumiset jäivät sodan väkivallan tyhjiksi symboleiksi, joilla ei ollut muuta sisältöä kuin itse mielettömyys. Mieleltään järkkyneet sotilaat olivat tässä mielessä historiattomia: he olivat kuin väkivaltaisia merkityskatkoksia kansakunnan eheässä lineaarisessa historiassa", kirjoittaa Kivimäki.

Moraalisesti paheksuttava, häpeällinen psyykkinen häiriö pyrittiin kieltämään ja erottamaan itse sotakokemuksesta. "Jos olisi hyväksytty se, että normaali mies voi murtua", Kivimäki sanoo, "olisi Pandoran lipas voinut avautua."

"Miten sotia käydään, jos kuka tahansa voi murtua? Miehenä olemisen mittatikku oli sota. Eheä sankari ei kuitenkaan ole realismia."

Traumat tulivat pintaan viiveellä. Talvisodan veteraanit kärsivät ankarista hermoromahduksista, kun uusi sota kesäkuussa 1941 syttyi. Hyökkäysvaiheesta näennäisen hyvin selvinneet alkoivat ilmestyä sairaaloihin asemasodan aikana.

Kivimäen mukaan talvisodassa psyykkisten häiriöiden hoitoon ei ollut varauduttu juuri lainkaan. Vuoden 1941 hyökkäysvaiheen psyykkiset haavoittumiset olivat arvioitua suurempia, ja sotasairaaloiden psykiatrista kapasiteettia jouduttiin laajentamaan nopeasti 2,5-kertaiseksi alkuperäisestä.

Laajimmillaan, loppukesästä 1944, sotasairaaloissa oli 15 psykiatrista osastoa, lähes 1 800 hoitopaikkaa. Sotasairaaloihin saakka päätyneiden oireet olivat lähes aina jo hyvin vakavia.

Suurimmat potilasmäärät sijoittuvat vuosien 1941 ja 1944 taisteluvaiheisiin. Kivimäen selvityksen mukaan asemasodan tasaisesta potilasvirrasta kuitenkin seurasi, että sinä aikana päätyi psykiatriseen hoitoon enemmän potilaita kuin taisteluvaiheista yhteensä.

"Jos kokemus väkivallasta oli lyhytaikainen, siitä saattoi selvitä. Jatkuessaan ja kertautuessaan se muuttui jäytäväksi, hitaaksi, tylsistyttäväksi, masentavaksi, ihmistä kuluttavaksi", Kivimäki sanoo.

"Psykiatriset potilaat olivat läpi koko jatkosodan huomattavasti asevelvollisia vanhempia. Yksittäisiä järkytyskokemuksia selvemmin psykiatrisissa sairaskertomuksissa näkyi pitkittyneen taistelustressin ja raskaiden rintamaelämysten kumuloituminen. Toisaalta miesten integroituminen sotilasyhteisöönsä ja rintamaolosuhteisiin oli merkittävä tekijä: psykiatristen potilaiden joukossa oli runsaasti pikaisesti taisteluihin lähetettyjä täydennysmiehiä sekä myös sotilaita, jotka näyttävät jääneen pienyhteisönsä reunamille tai ulkopuolelle", todetaan väitöskirjassa.

Asevelvolliset ja nuoremmat reserviläiset vastaanottivat paremmin heille annetun maanpuolustustehtävän siirtymäriittinä pojista aikuisiksi miehiksi.

Suurin osa etulinjasotilaista oli parikymppisiä, rippikoulu muutaman vuoden takana, monet ensimmäistä kertaa kotipitäjän ulkopuolella, aviosta ja ammatista vasta haaveiltiin.

Heillä oli enemmän valmiutta sopeutua ja ottaa vastaan mitä tarjotaan, enemmän kuin vanhemmilla miehillä, jotka olivat jo ehtineet tehdä omiakin kiinnityksiä elämäänsä.

"Psyykkinen selviäminen", Kivimäki sanoo, "edellytti identiteettimuutosta. Minän päälle iskostettiin rintamajermun suojakerros. Pienryhmä tarjosi henkistä tukea. Se ilmeni erityisessä slangissa, huumorissa, käytöksessä ja ulkoisissa tunnusmerkeissä."

Mentaalisia selviytysmiskeinoja olivat rukoilu, fatalismi, yksilölliset rituaalit, alkoholi. Ja erityisesti äitien kirjeet.

Yleisemmin sotapsykiatria tarjosi lepoa, rauhoittavaa lääkitystä, kannustamista sotilaallisuuteen sekä naishoitajien hoivaa ja rohkaisua.

Siviilien hoidossa oli hiljan otettu käyttöön sokkihoidot insuliinilla, Cardiazol-lääkkeellä ja sähköllä. Niitä käytettiin myös sotaneuroosien lannistamiseen.

Hoidon ideologista perustärähdystä ei kuitenkaan ratkaistu antamalla sokkeja. Psyykkinen nyrjähtäminen oli hyväksyttävissä, jos sen syy oli todistettavissa aivovammalla.

Sotasairaaloista lähetettiin keväästä 1942 alkaen hermotoipilaita Lahden tarkkailukomppaniaan. Heidät alistettiin voimisteluohjelmaan, jonka tavoitteena oli synnyttää toipilaissa "pako terveyteen." Käytännössä kyseessä oli fyysinen simputus.

Kun omaa kokemusta ei ollut, opit lainattiin saksalaisesta sotapsykiatriasta. Sen johtoajatus oli siirtää häiriöt miesten omien vikojen ja psyykkisten heikkouksien syyksi: Matala älykkyys tai perimä. Heikko tai sairas luonne.

Se oli riittävä peruste sille, että psyykkisesti haavoittuneet sotilaat ja veteraanit eivät saaneet sotainvalidikorvauksia. Linja on jatkunut tiukkana. Vielä 1990-luvulla hyväksyttyjä hakemuksia oli vain toistasataa, hylättyjen hakemusten määrä oli kolmin-nelinkertainen. Veteraaneille kynnys hakea korvausta psyykkisistä syistä on ollut erityisen korkea.

Psykiatristen hoitopaikkojen määrää pienennettiin jatkuvasti joulukuusta 1944 lähtien. Kesäkuussa 1945 käytössä oli vain 60 paikkaa. Potilaat katosivat samalla hetkellä, kun heidät kirjoitettiin ulos sairaaloista. Hoidon tarve ei kuitenkaan pienentynyt samaa vauhtia.

Sotilaspiirin lääkärit saivat Pääesikunnan Lääkintäosalta hermotautipotilaita koskevat ohjeet toukokuussa 1946: "Kun sotatoimien loppumisesta itärajalla on kulunut jo runsaasti yli puolitoista vuotta ja Lapin sotatoimien päättymisestä lähes vuosi, on lääketieteellisesti sangen vähän todennäköistä, että ko. sairaudet olisivat syy-yhteydessä sotapalveluun. Tämän vuoksi sotilaspiirien lääkäreitä kehoitetaan noudattamaan tarkkaa harkintaa, ennen kuin entisiä sotilaita sotilaspiirin esikunnan toimesta passitetaan hoidettaviksi sotavamma- tai muuhun sairaalaan."

Vajaa kolmannes jatkosodan psykiatrisista potilaista joutui hakeutumaan johonkin psykiatriseen hoitoon vuosina 1945-1971.

Tulevien sotakoitosten suurimpana ongelmana pidettiin varusmiesten olematonta psykologista ennakkokarsintaa. Tämä oli johdonmukainen huoli sen jälkeen, kun sotaneuroosien selittämisessä oli korostettu matalan älykkyyden merkitystä.

Sotilaspsykologiset soveltuvuustutkimukset aloitettiin ilmavoimissa 1947, ja ne laajenivat koskemaan kaikkia asevelvollisia 1955.

Sota oli käynyt käsiksi muihinkin kuin siviiliin paluuta yrittäviin hermotoipilaisiin. Avioerojen määrä oli kasvussa, tehoja kaivattiin lisää alkoholistihuoltoon ja rikollisuuden vastustamiseen.

Heti sodan jälkeen sotapsykiatri Sven E. Donner sanoi, että sodan psyykkiset vaikutukset eivät tule olemaan niin vakavia kuin oli pelätty. Donnerin mielestä, tulevaisuutta ajatellen, pitäisi pontevasti ehkäistä degeneroituneiden yksilöiden lisääntyminen soveltamalla tiukemmin vuoden 1935 sterilisointilakia.

Toisin kävi. Kodeissa huudettiin toistuvien painajaisten kauhua ja saatettiin alulle suuria ikäluokkia.

Suomessa onnistuttiin välttämään "korvausneuroosiepidemia", johon Saksassa oli jouduttu ensimmäisen maailmansodan jälkeen.

Jo 1943 lääkintäkapteeni Hannes Salmenkallio laati yleisohjeen eri vammojen ja sairauksien suhteesta sotapalvelukseen. Samalla määriteltiin oikea korvauspolitiikka.

Psyykkisten häiriöiden syysuhteet sotaan kiellettiin. Korvauskysymykseen luotiin selvät perusteet.

"Kun korvauskysymyksissä yleensä on katsottu, että rajatapauksissa ratkaisu tulee mieluummin potilaan hyväksi - koska korvaus rakentuu huoltoperiaatteelle eikä vakuutusperiaatteelle - niin neurooseissa ja psykogeenisissa reaktioissa on ratkaisu potilaan hyväksi sellainen, jossa korvausta ei myönnetä. Asiantila on tosiaan näin paradoksaalinen; jos nämä potilaat saavat korvausta, niin heidän paranemisensa viivästyy tai he jäävät kokonaan paranematta", Salmenkallio linjasi.

Korvaushakemusten arvioinnissa ainoana lähteenä olivat psykiatriset sairauskertomukset, joita on ollut käytettävissä vain harvoilla. Nekin näyttäytyvät Kivimäelle ongelmallisina.

"Jos mies suhtautui vastahakoisesti lääkäriin ja armeijaan, se saattoi riittää sairasmielisyysdiagnoosiin. Synnynnäisiä, rakenteellisia tekijöitä havaittiin hyvinkin herkästi, kun älykkyyskokeita tehtiin vielä tolaltaan oleville miehille. Tuoreisiin rintamakokemuksiin ei kiinnitetty riittävästi huomiota. Miesten, joita pahimmillaan pidettiin loisina ja miehen irvikuvina, kohtelu sotavuosina oli ankaraa ja nykynäkökulmasta halventavaa."

Aika asioita muuttaa, ei aina asenteita. Kun psyykkisesti haavoittuneiden korvauksista käytiin keskustelua 1990-luvun puolivälissä, hyljeksiviä mielipiteitä löytyi niin Sotainvalidien Veljesliitosta kuin tapaturmaviraston lääkäreidenkin käsityksistä. Psyykkiset häiriöt saatettiin edelleen liittää pelkuruuteen tai psyykkiseen poikkeavuuteen.

Ville Kivimäen mielestä on korkea aika "hylätä psyykkisiin sotavammoihin liitetyt epänormaaliuden, pelkuruuden tai heikkouden stigmat. Nämä miehet ja heidän läheisensä ovat jo kärsineet riittävästi".

Väitöstilaisuudessa tutkimuksestaan puhunut Kivimäki esitti myös laajemman kysymyksen koskien eurooppalaista 1900-lukua. "Entä jos siinä asetelmassa, jossa vanhojen miesten johtamat kansakunnat kilvan lähettivät kokonaiset ikäluokat nuoria poikia ja miehiä teurastamaan toisiaan, olikin itsessään jotain mielipuolista? Entä jos psyykkinen häiriö olikin normaali reaktio?"

Sodasta palanneiden pojat kasvoivat "suurten puiden varjoissa". Jälleenrakennustyöhön palanneiden miesten suoritukset olivat ylivertaisia, miehuuden mittapuu saavuttamattoman korkealla.

"Ehkä psyykkisten järkytysten ja murtumisten", Kivimäki kysyi, "ymmärtäminen hieman pehmentää näiden suurten puiden jyrkkiä varjoja? Nuoret miehet rintamalla pelkäsivät - kaikki heistä, yleensä yksin ja pelkoaan häveten. Eikö olisi jo aika lopettaa pelkäämästä tuota pelkoa?"
Juttu on julkaistu ensimmäistä kertaa Suomen Kuvalehden numerossa 27.

# data[].attributes.attachment_link.title
Suomi vieritti sotatraumat sotilaiden omaksi syyksi - psyykkinen haavoittuminen oli heikkoutta

# data[].attributes.attachment_link.description
9 MIN Suomen Kuvalehti kokeilee uutta koneääntä. Jos haluat, voit antaa palautetta äänen laadusta täältä. Varsinaisen sotatyön, tappamiskokemusten, kanssa tultiin kyllä toimeen. Psykiatriseen hoitoon joutui harvemmin panssariv...

# data[].attributes.attachment_caption
Kuva: Tilastokeskus - Väestöennuste 2021–2070

# data[].attributes.body
Väestöennusteessa väkiluku kääntyy laskuun 2034. Huoltosuhteen vuoksi yhteiskunnasta syrjäytymistä pyritään ehkäisemään tehokkaasti. Tukitoimia riskissä oleville, esim. jos vanhemmilla käytöshäiriöitä, lapsille varhainen tuki.

Yhteiskunnassa valtaväestön asemassa olleet täysin suomalaistaustaiset vähentyvät, lapsista enenevän määrän jompikumpi vanhempi on taustaltaan ei-kantasuomalainen.

Maahanmuuton ansiosta yhteiskunta ja koulu ovat kulttuurisesti moninaisia. Yhteiskunnassa yksilöiden moninaisuus koetaan voimavarana, enää ei pakoteta ihmisiä ahtaisiin stereotyyppisiin rooleihin. Tämän ansiosta käytöshäiriöisiin lapsiin ja heidän perheisiin aikaisemmin liitetty stigma on hälventynyt.

Lähteet:

Raeste, 2024; Suomen virallinen tilasto 2021

# data[].attributes.body
1935 Pakkosterilointilaki

1936 Lastensuojelulaki

1943 Lakisääteinen maksuton koululounas

1948 Kouluruokailun järjestäminen pakolliseksi

1948 Lapsilisälaki

1952 Apukouluasetus

1957 Kansakoululaki

1958 Kansakouluasetus

1958 Vajaamielislaki

Lähteet:

Ladonlahti, 2019b; Moberg, ym, 2015; Salenius, 2023; STM 2016

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Suomessa on tarjottu maksutonta kouluruokaa vuodesta 1948 asti - ensimmäisenä maana maailmassa. Nyt kouluateriaan on oikeutettu 900 000 ruokailijaa: jokainen suomalainen esi- ja peruskoululainen sekä toisen asteen opiskelijat.

Laki maksuttoman kouluruoan tarjoamisesta koululaisille säädettiin vuonna 1943, mutta siihen sallittiin viiden vuoden siirtymäaika. Kouluruokaa ryhdyttiin tarjoamaan vuonna 1948 kaikille oppivelvollisuuskoulujen oppilaille. Jotta tämä oli mahdollista, koulun työajan ulkopuolella oppilaat velvoitettiin tekemään kohtuulliseksi katsottava määrä työtä ruokatarvikkeiden kasvattamiseksi ja keräämiseksi. Kansakoulun opettaja valvoi tätä toimintaa.

Vuonna 1977 kaikissa kunnissa siirryttiin peruskouluun ja laki takasi ruokailumahdollisuuden kaikille peruskouluikäisille.

Lukiolaisille valtion tukema ateria vuodesta 1988 alkaen

Vuonna 1987 kouluhallituksen ylitarkastaja Annikki Jäntti korosti Kotilieden jutussa, miten kouluruokailu on osa kasvatusta ja opetusta. Tuolloin kouluhallitus korosti erityisesti, miten tärkeitä elämän oppitunteja ruokahetket ovat.

"Peruskoululainen syö kouluaikanaan 1710 kouluateriaa. Vuoden 1988 alusta myös kaikki lukiolaiset ovat saaneet maksuttoman, valtion tukeman aterian. Kouluruokaan käytetään enemmän rahaa kuin mihinkään oppiaineeseen koulussa. Viime vuonna 1986 ateria maksoi keskimäärin 8,50 markkaa," Jäntti kertoo jutussa.

Vuonna 1987 uuden koululain mukana valtaa ja vastuuta siirtyi kuntiin ja kouluihin. Lain mukaan joka koulun oli kehitettävä myös kouluruokailua. Kouluhallitus julkaisi käsikirjaksi Kouluruokailuoppaan, jonka sisältö korosti, että kouluruokailun tehtävä on muutakin kuin tankkausta.

Hyvinvointia ja virkistävä levähdystauko

Kolmekymmentä vuotta sitten ruokailijoita oli 655 000. Nyt kouluaterioilla on syöjiä noin 900 000 päivittäin. Tänä päivänä Opetushallitus linjaa ruokailun olennaiseksi osaksi lapsen hyvinvointia ja kasvua.

Kouluruokailussa lapsille ja nuorille opetetaan terveyttä, ruokailutapoja sekä suomalaista ruokakulttuuria. Tapa- ja juhlakulttuuria kouluissa tuodaan tutuiksi erilaisten juhla- ja teemapäivien myötä.

Ruokailu nähdään myös henkisen ja fyysisen hyvinvoinnin edistäjänä. Se on kasvatuksellinen työväline, mutta myös virkistävä levähdystauko kiireisessä arjessa oikein järjestettynä.

Kouluruoan hintaerot vaihtelevat
Toimittaja Inga Aaltosen tekstistä lainatut kohdat on julkaistu Kotiliedessä 18/1987.
Kouluruokailun kustannukset vaihtelevat nykyään paljon eri puolilla maata. Opetushallituksen vuoden 2015 raportin mukaan kouluruokailun hintan lasketaan aterian raaka-aineiden ohella myös valmistuskulut, henkilöstö- ja kuljetuskuluja. Keskimäärin kouluruokailu maksaa 2,76 euroa päivässä oppilasta kohden opetushallituksen laskelmien mukaan.
Kaupalliset yhteistyöt Suosituimmat Kaupalliset yhteistyöt

# data[].attributes.attachment_link.title
Kouluruokailu on aina jakanut mielipiteet - tarjoaako se mielestäsi ruokakulttuuria vai kumiperunoita?

# data[].attributes.attachment_link.description
Suomessa on tarjottu maksutonta kouluruokaa vuodesta 1948 asti - ensimmäisenä maana maailmassa. Nyt kouluateriaan on oikeutettu 900 000 ruokailijaa: jokainen suomalainen esi- ja peruskoululainen sekä toisen asteen opiskelijat.

# data[].attributes.body
Matti aloitti kansakoulussa 1937. Ensimmäinen ja toinen opinvuosi olivat haastavia, sillä Mattia kiinnosti kovin paljon muu tekeminen, kuin aapisen tavaaminen. Turhautuminen koulunkäyntiin näyttäytyi Matin toiminnassa oppitunnilla häiriköintinä sekä välitunneilla nujakoimisena.

Kansakoulun kolmanteen vuoteen ajoittuva Talvisodan syttyminen ja isän rintamalle lähtö saivat Matin tolaltaan. Luvattomia poissaoloja, näpistyksiä ja tupakointia, joita äiti ei parhaan kykynsä mukaan toimiessaan saanut Mattia lopettamaan. Kouluviranomaiset sekä lastensuojelulain mukaisesti kunnan huoltolautakunnan viranomaiset kävivät jututtamassa Matin äitiä ja antamassa varoituksen. Matin jatkaessa luvattomia toimiaan, lastensuojelukasvatuksen huoltolautakunnassa päädyttiin sijoittamaan "villipoika"-Matti määräajaksi kasvatuslaitokseen. Matti meni kahden kuukauden tutkimusjaksolle Laukaan Järvilinnan vastaanottokotiin ja siirtyi siitä Pernasaaren kasvatuslaitokseen.

Kasvatuslaitoksessa Matti jatkoi kansakouluopintojaan, puoli päivää koulunkäyntiä ja puoli päivää kasvatuslaitoksen työtehtäviä, kuten eläintenhoitoa. Kuri ja kurinpitomenetelmät olivat Järvilinnassa ja Pernasaaressa karuja kenelle vain, Matin ollessa vasta 9-vuotias. Lopulta Matti opiskeli kansakoulun loppuun saakka, ollen 14-vuotias kun pääsi kotiutumaan pidennetyn oppivelvollisuuden vuoksi.

Lähteet:

Moberg, ym. 2015; Salenius, 2023; STM, 2016

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Koulukodeissa menneinä vuosikymmeninä kasvaneet lapset joutuivat kokemaan alistamista, väkivaltaa ja seksuaalista hyväksikäyttöä. Koulukotivuosista seurasi pysyvä leima. Lasten ja nuorten rankkoja kokemuksia on tallennettu tuoreeseen tutkimukseen.

Kuva: SA-kuva

Koulukoti Suomessa

Ensimmäiset kasvatuslaitokset perustettiin 1800-luvulla.

Nimi vaihtui koulukodiksi vuonna 1946.

Vuonna 1964 koulukoteja oli Suomessa 18. Nykyisin kahdeksan.

Koulukoti on lastensuojelulaitos. Nykyisin sen tarkoituksena on tarjota nuoren yksilöllisyyttä tukevaa hoitoa, kasvatusta ja opetusta.

Kun tutkijat haastattelivat koulukotien entisiä asukkaita, ei puheesta meinannut tulla loppua. Vaikeista kokemuksista oli totuttu vaikenemaan. Nyt niistä oli lupa puhua.

Osa haastateltavista kertoi, ettei elämässä ollut päivääkään ilman ajatuksia vuosien takaisista koulukotiajoista. Niistä heille jäi sairauksia ja vammoja sekä monelle syvä katkeruus.

Jo vuosia kaltoinkohtelua kokeneet ovat toivoneet valtiolta anteeksipyyntöä ja korvauksia kokemuksistaan. Sosiaali- ja terveysministeriöstä vahvistetaan Yleisradiolle, että asiaa on valmisteltu, mutta päätöksiä siitä ei ole tehty.

Koulukotiin lähtö tuli yllätyksenä

Oulun yliopistossa työskentelevien tutkija Marjo Laitalan ja professori Vesa Puurosen tutkimus perustuu 35 koulukotiasukkaan haastatteluun. Kirjaan_ Yhteiskunnan tahra?_ Koulukotien kasvattien vaietut kokemukset on tallennettu kokemuksia suomalaisista koulukodeista vuosilta 1940-1985.

- Siinä mielessä on kyse uraauurtavasta teoksesta, että aikaisemmat tutkimukset ovat pääosin perustuneet arkistolähteisiin. Nyt on pyritty näkemään koulukodin sisälle, mitä siellä on oikeasti tapahtunut, Vesa Puuronen sanoo.

Koulukotiin lähtö tuli lapselle usein yllätyksenä, eikä syitä liiemmin hänelle selitelty. Sinne joutumiseen riitti köyhyys, koulupoissaolot tai äidin yksinhuoltajuus. Vanhempia pidettiin kykenemättöminä kasvattamaan lapsiaan.

Koulukotiin sijoittamiset olivat hyvin mielivaltaisia vapaudenriistoja.

Vesa Puuronen

- Koulukotiin sijoittamiset olivat hyvin mielivaltaisia vapaudenriistoja. Takana oli uskomus, että huonot sosiaaliset olot johtavat väistämättä rikollisuuteen. Yhteiskuntaa haluttiin suojella näiltä lapsilta.

Pienet lapset raskaissa töissä

Koulukodit sijaitsivat usein maalla, syrjässä ja erityksissä muusta maailmasta.

- Ne olivat käytännössä valtavia maatiloja ja tuotantolaitoksia, joissa pienetkin lapset tekivät raskaita töitä. Heillä teetettiin raskaita metsätöitä huonoin varustein ja eväin. Vaikka nimi olikin koulukoti, koulun kanssa sillä oli hyvin vähän tekemistä. Tärkeintä oli työ, Puuronen kertoo.

Vankilaan kun jouduit, tiesit, milloin pääset pois. Koulukodista ei tiennyt.

Vesa Puuronen

Asuinolosuhteet olivat karut ja vankilanomaiset

- Se oli hyvin pitkälle vankilakulttuuri. Haastateltavat, jotka ovat olleet myöhemmin vankilassa, pitivät koulukotia pahempana paikkana. Vankilaan kun jouduit, tiesit, milloin pääset pois. Koulukodista ei tiennyt, koska sieltä pääsee pois.

Raipparangaistuksia ja hakkaamista

Tutkijoille haastateltavat kertoivat kokemastaan alistamisesta, simputuksesta ja mielivaltaisesta väkivallasta kuten raipparangaistuksista ja heinäseipäillä hakkaamisesta.

Pitäisikö mielestänne koulukotilapsien saada heidän toivomansa anteeksipyyntö kaltoinkohtelusta?

Anteeksipyyntö osoittaisi, että he eivät ole olleet syypäitä.

Vesa Puuronen

- He kokevat jonkinlaista syyllisyyttä tai häpeää siitä, että heidät on laitettu koulukotiin. Siksi olisi erittäin tärkeätä tunnustaa, että heitä kohtaan on tehty väärin. Anteeksipyyntö osoittaisi, että he eivät ole olleet syypäitä, Vesa Puuronen sanoo.

# data[].attributes.attachment_link.description
Koulukodeissa menneinä vuosikymmeninä kasvaneet lapset joutuivat kokemaan alistamista, väkivaltaa ja seksuaalista hyväksikäyttöä. Koulukotivuosista seurasi pysyvä leima. Lasten ja nuorten rankkoja kokemuksia on tallennettu tuoreeseen tutkimukseen.

# data[].attributes.body
Matti suoritti kansakoulun loppuun ja pääsi sen jälkeen töihin tehtaaseen, ensin juoksupojaksi, sittemmin kokoonpanolinjalle. Matti ei enää opiskellut, sillä tehdastyössä ei lisäkoulutusta tarvinnut. Matti tapasi 18-vuotiaana tansseissa Liisan, jonka lempeä, mutta topakka luonne vastasi Matin turvallisuudentarpeeseen ja siten pysymään elämässä kiinni ilman rötöstelyjä.

Matti ja Liisa muuttivat perheineen 1950 Ruotsiin, sillä Matti halusi katkaista kaikki siteet Suomeen ja etenkin koulukodin jättämiin traumoihin. Matti jatkoi Ruotsissa tehdastyössä ja eteni vuoropäälliköksi.

Lähteet:

Salenius, 2023; STM, 2016

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1941

Oulujoen Pyhäkosken voimalaitoksen rakentaminen alkaa samana vuonna, kun jatkosota syttyy. Pyhäkoskesta tulee Oulun Seudun Sähkölle merkittävä asiakas. Laitoksen ensimmäinen vaihe valmistuu vuonna 1949.

Pyhäkosken voimalaitos oli lottovoitto Oulun Seudun Sähkölle, joka osallistui rakentamiseen toimittamalla työmaille sähköt.

Näin voimalaitoksen omistama Oulujoki Oy nousi Oulun Seudun Sähkön suurimmaksi yksittäiseksi asiakkaaksi sotavuosina ja vielä sen jälkeenkin. Ensimmäiset työryhmät saapuivat Muhoksen Leppiniemeen helmikuussa 1941.

Työt alkoivat heti ripeästi uuden yhdyskunnan perustamisella. Leppiniemi oli tuolloin asumatonta aluetta, joten paikalle tarvittiin asuntoja, kouluja sekä vesi- ja sähköhuoltoa. Lisäksi pystytettiin rakennustyömaata palvelevat laitokset, kuten höyryvoima-asema, korjaamo sekä sahalaitos.

Voimalaitos rakennettiin pääosin sotien jälkeen vuosina 1945-1948. Tällöin työmaalla ahersi parhaimmillaan 1 300 henkilöä. Heidän joukossaan oli sekä rangaistusvankeja että sotavankeja.

Vihkiäisjuhlaa päästin viettämään huhtikuussa 1949. Muhoksen nimismiehen kerrotaan sanoneen, että tuona iltana ei 30 kilometrin säteellä Leppiniemestä yksikään mies ollut selvin päin.

1945

Utajärven Sähköosuuskunta liittyy jäsenosuuskunnaksi.

1946

Kolmesta pienestä sähköosuuskunnasta syntynyt Sähköosuuskunta Lumi Lumijoella liittyy jäsenosuuskunnaksi.

1949

Sähköistämisen toinen aalto leviää Pohjois-Suomeen: syrjäseutujen sähköistäminen käynnistyy toden teolla. Oulun Seudun Sähkö saa virtaa sekä Pyhäkoskesta (Imatran Voima) että Merikoskesta (Oulun kaupungin sähkölaitos).

Imatran Voiman merkitys sähköntoimittajana kasvaa nopeasti.

Sotien jälkeen 70 prosenttia Oulun läänin asukkaista oli vielä ilman sähköä, olihan hidasteena se, että välimatkat olivat pitkiä ja asumukset Etelä- ja Länsi-Suomeen verrattuna harvassa. Kuntien tarve sähkönjakelun piiriin pääsemiseksi oli kuitenkin huutava ja innostus valtava.

Silmissä siinteli jo tulevaisuus, jolloin koko maakunta olisi sähköistetty. Uskottiin, että voimalaitoksilla olisi käänteentekevä merkitys koko alueelle.
Myös syrjäkylien asukkaat vaativat aktiivisesti, usein kyläkunnittain, siirtymistä nykyaikaan. Sähköistämispyyntöjä alkoi sadella koko Oulun Seudun Sähkön toimialueen vielä pimeistä kylistä.

Vuonna 1949 tuleva toimitusjohtaja Väinö Mikkonen pääsi kehaisemaan Kalevan haastattelussa, että toimialueen sähköistämisprosentti on maaseutuolosuhteissa verrattain korkea. Hän mainitsi, että esimerkiksi Kiviniemi oli sähköistetty lähes kokonaan. Sieltä puuttui sähkö vain yhdestä talosta, koska kuparista oli pulaa. Oulunsalossa sähkö puolestaan valaisi jo noin 90 taloutta. Koko Oulun läänissä kuitenkin vasta alle kolmannes taloista oli saanut sähköt.

# data[].attributes.attachment_link.title
1940-luku - Oulun Seudun Sähkö 100 vuotta

# data[].attributes.attachment_link.description
Sähköistämisen toinen aalto pyyhkäisee yli maaseudun. Uusia jäsenosuuskuntia liittyy Oulun Seudun Sähköön.

# data[].attributes.body
Matti syntyi 1960 nelilapsisen perheen nuorimmaiseksi. Äiti hoiti lapsia kotona ja isä oli työmiehenä rakennuksilla. Isä lääkitsi sotatraumojaan alkoholilla, mutta kykeni kuitenkin sen verran töihin, että perhe sai riittävän toimeentulon. Perhe asui Jyväskylässä kerrostalokaksiossa. Äiti vastasi lasten hoidosta ja isä oli auktoriteetti, joka välillä tarttui lapsia tukasta tai korvasta, jos käsky ei muutoin mennyt perille asti.

Matti oli jo pienenä vilkas ja meneväinen lapsi, joka ei malttanut pysyä paikoillaan tai kuunnella aikuisten ohjeita. Isosisarukset hoitivat Mattia äidin apuna ja Matin ensimmäiset vuodet sujuivat ilman suurempia ongelmia.

Isä kuoli Matin ollessa 3-vuotias, mikä romutti perheen taloudellisen tilanteen ja aiheutti äidille huolta ja ahdistusta. Perheen täytyi muuttaa yksiöön ja äidin etsiä töitä. Äiti sai töitä siivoojana ja joutui olemaan paljon poissa kotoa niin päivä- kuin ilta-aikaankin.

# data[].attributes.body
Matti on 21 vuotias ja ei enää oppivelvollisuuden piirissä. Eletään vuotta 2010. Matilla on todettu nuorempana AHDH ja nyt ADHD on lääkkeiden avulla hallinnassa. Matti on saanut nuorempana tähän apuja ja asiaan osataan nyt suhtautua eri tavalla. Matilla on kohtuullisin arvosanoin suoritetut peruskoulun paperit. Matti on päässyt peruskoulusta jo 5 vuotta sitten eli vuonna 2005. Sen jälkeen Matti ei ole tehnyt mitään, ollut vain kotona ja pelannut tietokonepelejä. Etsivä nuorisotyö on tavoitellut Mattia.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Into - etsivä nuorisotyö ja työpajatoiminta ry

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Siirry sisältöön

Etusivu Etsivä nuorisotyö Mitä on etsivä nuorisotyö?

Etsivä nuorisotyö tarjoaa kaikille alle 29-vuotiaille mahdollisuuden henkilökohtaiseen ohjaukseen ja tukeen. Ensisijaisesti etsivät nuorisotyöntekijät palvelevat koulutuksen tai työelämän ulkopuolella olevia nuoria sekä niitä, jotka toivovat apua johonkin itseä askarruttavaan asiaan. Etsivät auttavat nuoria rakentamaan oman näköistä elämää - olosuhteita, joihin voi olla itse tyytyväinen ja joiden avulla voi jatkaa luottavaisin mielin eteenpäin.

Etsivä nuorisotyöntekijä on rinnalla kulkija, joka auttaa selvittämään, miten ottaa seuraava askel. Mikään asia ei ole liian pieni tai liian suuri yhdessä ratkottavaksi! Jos tunnet olevasi yksin tai et tiedä keneltä jotain asiaa kysyisit, on etsivä nuorisotyöntekijä se henkilö, jonka puoleen kannattaa kääntyä. Etsiviin voi aina ottaa yhteyttä helposti, luottamuksellisesti ja ilmaiseksi.

Etsivän nuorisotyöntekijän kanssa voi miettiä esimerkiksi:

ihan tavallisia arjen tilanteita ja tekemisiä

ihmissuhteita, sosiaalista elämää, vapaa-aikaa ja harrastuksia

terveyttä, jaksamista ja mielen hyvinvointia

opiskelupaikkoja ja työpaikkoja tai mahdollisuuksia kuntoutukseen

raha-asioita, toimeentuloa, tukien ja etuuksien (esim. Kela) hakemista

työttömäksi ilmoittautumista, TE-toimiston tai työllisyyspalvelujen kanssa asiointia.

Ei ole asiaa, josta et voisi etsivältä kysyä, eikä ole asiaa, johon et yhdessä etsivän kanssa löytäisi vastauksia! Etsivä nuorisotyö tukee niissä asioissa, jotka nuori itse kokee tärkeäksi. Tapaamiset järjestetään siellä, missä nuori toivoo ja missä hänen on hyvä olla. Paikkana voi hyvin olla esimerkiksi kahvila, puisto, etsivän nuorisotyön toimitilat, tai vaikkapa nuoren oma koti.

Kuinka etsivään nuorisotyöhön saa yhteyden?

1. Onko sinulla ehkä mielessä pieniä tai suuria kysymyksiä?

2. Etsi lähin etsivä nuorisotyöntekijä entit.fi -sivulta.

3. Ota etsivään yhteyttä itsellesi mieleisellä tavalla: puhelulla, viestillä, sähköpostilla, sosiaalisessa mediassa, tai jättämällä yhteydenottopyyntö yhteysetsivään.fi -sivustolla.

4. Kerro avoimesti ja rohkeasti, mitä asiasi koskee - tai yksinkertaisesti sano, että kaipaat juttuseuraa.

5. Tutustu rohkeasti ja luota lujasti etsivään, joka sinua pian lähestyy.

Etsivä nuorisotyö toimii kaikissa Suomen kunnissa. Kaikki alle 29-vuotiaat nuoret voivat olla milloin tahansa yhteydessä kotikuntansa etsivään nuorisotyöhön. Nuoren itsensä lisäksi myös hänen lähipiirinsä voi olla yhteydessä etsivään nuorisotyöhön.

Lisäksi mikäli nuorten kanssa toimivat yhdistykset, säätiöt tai muut nuorten harrastustoimintaa tarjoavat yhteisöt arvioivat nuoren olevan etsivän nuorisotyön tarpeessa, voivat ne nuoren (tai alaikäisen nuoren huoltajan) suostumuksella ilmoittaa hänen yhteystietonsa etsivälle nuorisotyölle. Etsivät nuorisotyöntekijät toimivat aina nuoren suostumuksella - myös silloin, kun yhteydenottaja on joku muu kuin nuori itse.

© Into - etsivä nuorisotyö ja työpajatoiminta ry

# data[].attributes.attachment_link.description
Etsivä nuorisotyö tarjoaa kaikille alle 29-vuotiaille mahdollisuuden henkilökohtaiseen ohjaukseen ja tukeen. Ensisijaisesti etsivät nuorisotyöntekijät palvelevat koulutuksen tai työelämän ulkopuolella...

# data[].attributes.body
Matti syntyi vuonna 1895 Jyväskylään sisarusnelikon nuorimmaiseksi. Matin lapsuus maaseudulla oli huoleton, onnellinen vaikkakin vaatimaton. Matti oli vilkas, tekeväinen ja ehtivä - isän käsi ja vitsa olivat hänelle varsin tuttuja.

Monien muiden perheiden tavoin onni rikkoontui isän kuoleman vuoksi Matin ollessa 7-vuotias. Se tarkoitti köyhyyttä ja niukkuuden jakoa, muuttoja ja sisarusten osallistumista perheen elatukseen yksinhuoltaja äidin apuna. Äiti ei pystynyt huolehtimaan lapsista niin kuin ennen, sillä elannon hankkiminen vei aikaa ja voimia.

Kuva: Lapset syövät nauriita Kirvun Tietävälässä 1900-luvun alkupuolella. Kuva: Liina Cantell / Karjalaisen osakunnan kokoelma / Museoviraston Kuvakokoelmat (KK4878:271)

# data[].attributes.body
1900-vaihde Agraarista teollistumiseen ja kaupungistumiseen, väestön kasvua ja liikkuvuutta.

1905 Yleislakko (1905)

1914 Ensimmäinen maailmansota

1918 Kansalaissota

1919-1932 Kieltolaki

1906 Parlamentaarinen Eduskuntauudistus ja naisten äänioikeus

1917 Suomen itsenäistyminen

Yhteiskunta- ja sosiaalipolitiikkaa 1800 -lopulle asti toteutettiin kristillisillä arvoilla ja sivistyksen periaatteella. Valistuksen sivistysprojektin nimissä kansaa valvottiin, suojeltiin ja kontrolloitiin 1900-lopulle asti. Tavoite yhteiskunnallinen vakaus ja menestys, itsenäisesti pärjäävät ja tuottavat kansalaiset.

Vuosisadan vaihteessa sosiaalidarwinismi ja rotuhygieninen ajattelu. Huonompiosaiset muuttuivat suojelunkohteesta uhkatekijöiksi.

Lähteet

Kivirauma, 2008; Ladonlahti 2019a; Moberg ym. 2005; Valta 2002; Kuva Padletin kuvapankki

# data[].attributes.body
1840-1921 Erityisopetuksen kehittymisen ensimmäinen vaihe

1852-1879 Köyhäinhoito

1886 Kansakouluasetus

1879 Kunnallinen vaivaishoitoasetus

1898 Kansakouluasetuksen piirijako, koulut maaseudulle

1901-1921 Apukoulut, eristetyt luokat, kasvatuslaitokset, siirtolat

1905 Suojelukasvatuskomitea

1914 Ruumiillisen kurituksen kieltäminen koulussa

1921 Oppivelvollisuuslaki, pakollinen ja valvottu

1924 Laki valtion kasvatuslaitoksista

1925 Kasvatusneuvola kokeilut

Kuva: Vilppulalaisia lapsia niityllä vuonna 1924. Kuva Museoviraston kokoelmista. Kuva: Vilho Luodelahti

Lähteet: Kivirauma 2008; Ladonlahti 2019a; Moberg ym. 2005; Valta 2002

# data[].attributes.body
Kansakoulun kutsui Mattia kotilapsuuden jälkeen. Matin koulu ja luokat olivat pieniä, ahtaita ja huonokuntoisia. Luokat täyttyivät eri-ikäisistä, -tasoisista ja -taustaisista oppilasryhmistä. Oppisuuntauksena oli 1900-vaihteessa herbartilaisuus eli tiukasti teoriaa ja ankaraa kuria. 1900-luvun alkupuolelta reformipedagogiikka toi opetukseen työtoimintaa ja oppilaalle aktiivisempaa roolia.

Matti päätyi pahatapaisten oppilaiden listalle poissaoloista ja koulusta erottamista. Hän häiriköi, ajautui kahnauksiin ja näpisteli. Kurinpitomenettelyt pahensivat tilannetta. Poissaolojen katsottiin johtuvan köyhyydestä, työnteosta, sairasteluista, ruoka- ja vaatepulasta eli motivaationpuutteesta, huonosta kotikasvatuksesta. Sairauksien ja vaivojen määrittelyyn ei ollut muita keinoja,. testaus ja erittely otettiin käyttöön 20-luvun lopulla. Matin luokka- ja koulusiirroista vastasivat opettaja ja rehtori, mukaan tuli myöhemmin lääkäri ja koulutarkastaja. Äidin kanssa keskusteltiin ennen siirtoa.

Matti koulutaival jatkui erotusluokalta apukouluun. Apukoulussa pahatapaiset ja tylsämieliset niputettiin yhdeksi ryhmäksi helpottamaan perusopetuksen työtä. Matti ei selvinnyt 4 luokkaisesta apukoulusta, vaikka opiskelu oli yksilöllisempää pienissä ryhmissä. Poikaa miellytti lyhyemmät päivät, käytännöllisempi ja havainnollisempi oppiminen. Viimeisenä siirtona Matti sijoitettiin koulusiirtolaan kodin ulkopuolelle. Siirtolavuodet eivät sujuneet ongelmitta, mutta turvallinen ympäristö ja käytännön tekeminen auttoi häntä selviytymään koulun päätökseen.

Kuva: Padletin kuvapankki

Lähteet: Kivirauma 2008; Moberg ym. 2005; Valta 2002;

# data[].attributes.body
Matti palasi 17-vuotiaana koulusiirtolasta kotiin lapsuuden perheen luokse. Reiluna parikymppisenä Matti on työskennellyt maatalous- ja metsätöissä kausiluonteisesti. Työttömyysajat ovat ajaneet Matin pikkurikkeiden näpistelyihin, trokaukseen ja juopotteluun, myös kuritushuoneelle. Elämänkulku tulee etenemään samankaltaisesti tästäkin eteen päin. Kasvatuslaitoksen ja äidin tuki mahdollistaa hänelle paikoitellen ihan tyydyttävään elämään.

Lähde: Valta 2002

# data[].attributes.body
Pahatapainen, myös kuriton, ongelmaoppilas, harhautunut, vaikealuontoinen ja rikollisuuteen taipuva kuvasivat häiriökäytöksistä oppilasta. Määrittelyn perusteena oli koulunkäynnin epäsäännöllisyys, häiriköivä käytös koulussa ja sen ulkopuolella.

Matin pahantapaisuuden todettiin 1900-vaihteeseen asti johtuvan ympäristövaikutuksista huonosta kasvatuksesta, kotioloista sekä köyhyydestä. 1900-vaihteen jälkeen syyksi todettiin ominaisuuksien ja turmiollisuuden perinnöllisyys ja orgaaniset poikkeavuudet.

Pahatapaisia suojeltiin segregaation keinoin, eriyttämällä ja eristämällä normaaleista lapsista ja nuorista omiin luokkiin ja laitoksiin 1800 -loppuun asti. 1900-vaihteesta eristyksen syynä oli uhka yhteiskunnalle.

Lähteet: Kivirauma 2008; Moberg ym. 2005; Valta 2002

# data[].attributes.body
1950-luvun alusta "pahantapainen"-käsite muuttui "lapsen sosiaalinen sopeutumattomuus"-käsitteeksi, kun alettiin ymmärtää lapsen turvattomuuden ja sopeutumattomuuden yhteys.

Lähteet:

Salenius, 2023, s. 20

# data[].attributes.attachment_link.title
Sata vuotta neuvolaa – virstanpylväät aikajanalla

# data[].attributes.attachment_link.description
Ensimmäinen lastenneuvola perustettiin vuonna 1922. Tätä kaikkea sataan vuoteen on mahtunut.

# data[].attributes.body
Keskeisimmät yhteiskunnalliset muutokset, jotka tapahtuneet koulutusjärjestelmässä vuodesta 2010 vuoteen 2020:

1. Diagnosoinnin ja tietoisuuden lisääntyminen asiasta. Tarkempi ymmärrys asioista lisääntynyt

2. Eri tukipalveluiden lisääntyminen: erityisopetus, resurssit, psykologiset ja sosiaaliset tuet

3. Opetusmenetelmät kehittynyt; digitaitojen hyväksikäyttö, erilaisia aikataulutusohjelmia apuvälineenä, muistisovellukset puhelimissa, eriytyvä opetus luokassa, mukautukset

4. Inklusiivinen koulutus - mukauttamiset

5. Vanhemmat ja opettajat yhteistyö lisätty. Tiivimpi yhteistyö

6. Moniammatilliset tukiverkostot koululla - arkiohjaajat, työvalmentajat, psykologit, opo, kuraattori, terveydenhoitaja, omaopettaja.

7. Oppijoiden oikeuksien lisääminen/vahvistaminen; yksilölliset lukujärjestykset, opetussuunnitelmat, erityisjärjestelyt kokeissa - lisäaikaa ja rauhallinen koetila

Lähteet: Opetusministeriö 2007; OKM 2017

# data[].attributes.attachment_caption
Pesonen, H. & Äikäs, A. (2020). Perusopetuksen oppilas vaativan monialaisen tuen keskiössä

# data[].attributes.body
Perusopetuslaki (628/1998)

Erityisopetus

Yhdenvertaisuuslaki

Opetussuunnitelman perusteet (OPS)

Koulutuksen järjestäjän velvollisuudet

Erityisen tuen järjestämisvelvollisuus koulussa; erityisopetus, avustajapalvelut, psykologi, kuraattori

Tuen portaat; yleinen tuki, tehostettu tuki, erityinen tuki

Lähde: Opetusministeriö 2007; OKM 2017; Pesonen & Äikäs, 2020

# data[].attributes.body
Etsivä nuorisotyö tapaa säännöllisesti Mattia. Tapaamiset ovat antoisia, he keskustelevat Matin haaveista ja tulevaisuudesta. Etsivä nuorisotyö tarjoaa nuorelle mahdollisuuden luottamukselliseen aikuiskontaktiin, ja nuori saa etsivältä nuorisotyöntekijältä tukea haasteidensa ratkaisemiseen ja palveluihin pääsyyn.

Diagnoosin perusteella Matti pärjää oikeilla tukitoimilla yleisessä ammattikoulussa. Hän saa itseluottamusta, hakee ja tulee valituksi yhteishaussa suorittamaan logistiikan alan ammatillista perustutkintoa yleiseen ammattikouluun.

Lähde: Into ry; Lasten ja nuorten säätiö

# data[].attributes.body
Matti aloittanut opinnot ammattikoulussa. Heti opintojen alkumetreillä Matti on ohjattu koulun psykologille ja koululääkärille. Tapaamisen jälkeen on tehty tilannekartoitus nykytilasta. He ovat suunnitelleet ammatillisia opintoja ja eri tukimuotoja. Matti on motivoitunut ja innostunut. Koulu vaikuttaa mukavalta ja siellä on paljon muutakin toimintaa opiskelujen ohelle kuten keidaskahveja ja nuotiokotapäiviä, peli-iltoja, liikuntachoach, ulkona oppimista ja kukkien kasvatusta.

Lähde: Opetusministeriö 2007

# data[].attributes.headline
Koulunkäynnin suunnittelu ja tuen muodot

# data[].attributes.subject
Koulunkäynnin suunnittelu ja tuen muodot

# data[].attributes.body
Erityisopetuksen strategian 2007 mukaisesti, Matti sai opintoihin monipuolista tukea. Opintojen alussa suunniteltiin tukimuodot. Matille tehtiin määräaikainen erityisen tuen päätös, jotta opinnot etenevät sujuvasti tutkinnon loppuun asti ja laaditaan HOJKS. Opintojen edistymistä seurataan tiiviisti esim. kokein, testein, tuntihavainnot, opintojen eteneminen. Erityisopettaja järjestää pienryhmätyöskentely mahdollisuuksia koululla. Arkiohjaajan tuki on tarjolla työssäoppimisjaksoilla. Osaamisen arviointiin otetaan mukaan mahdollinen mukauttaminen mikä voidaan tehdä koko tutkinnon osasta tai tutkinnon osan osa-alueesta. Mukauttaminen tarvitsee ensin päätöksen erityisestä tuesta mikä Matilla on.

Matilla on tukena koululla koko tukitiimi. Oppimisen tukitiimiin kuuluu ammatillinen, YTO- ja erityisopettaja, sekä opiskelijahuollon tukipalvelut opinto-ohjaaja, kuraattori, psykologi, terveydenhoitaja ja koululääkäri sekä työpaikkatukena arkiohjaaja.

Lähteet: Ladonlahti 2019c; Opetusministeriö 2007

# data[].attributes.body
Matti valmistuu opinnoista motivaationsa ja yhteiskunnan tuen siivittämänä. Hän pääsee alaa vastaavaan työhön IKEAan valmistumisen jälkeen töihin, jossa on tehnyt onnistuneesti logistiikan alan työharjoitteluja.

# data[].attributes.body
Varhaiskasvatuksessa panostetaan laadukkaaseen ja yksilölliseen hoitoon, kasvatukseen ja opetukseen. Päiväkotiympäristöissä huomioidaan erilaisten lasten tarpeet. Liikunta, luonto ja erilaiset aistikokemukset sekä rentoutumisen ja rauhoittumisen mahdollistavat ympäristöt kuuluvat perusarkeen. Henkilökunta on hyvin perehtynyt lasten ja perheiden yksilöllisiin tarpeisiin ja elämäntilanteisiin.

Kun Matti aloittaa päiväkodin, varhaiskasvatuksen opettaja kutsuu Matin äidin melko pian päiväkodille yhteiseen keskusteluun. Opettaja kertoo Matin levottomuudesta ja pyytää äitiä kertomaan, jos kotona on ilmennyt rauhattomuutta. Keskustelussa sovitaan, että asiaan kiinnitetään huomiota ja huolehditaan Matille lepohetkiä rentoutumishuoneessa jos aistikuormitusta tulee liikaa. Erityisopettaja perehtyy Matin tilanteeseen ja toimii Matin ja perheen tukena.

Perhe jatkaa varhaiskasvatuksen kuraattorin ja neuvolan kanssa asian selvittelyä. Matti saa lähetteen neuropsykologisiin tutkimuksiin, joissa diagnisoidaan ADHD. Kuraattori auttaa perhettä tukien ja palvelujen hakemisessa. Päiväkodissa Matti saa yksilöllistä tukea ja hän saa hyvät valmiudet koulun aloitukseen. Matti myös ystävystyy uusien kavereiden kanssa päiväkodissa.

# data[].attributes.body
Varhaiskasvatuksessa alkanut Matin oppimisen tuki jatkuu saumattomasti peruskoulussa. Matti aloittaa peruskoulun inkluusion mukaisesti lähikoulussaan. Hän opiskelee peruskoulun ensimmäiset vuodet ryhmässä, jonka opettajina toimivat luokanopettaja ja erityisopettaja samanaikaisopettajina. Luokassa useammalla oppilaalla on oppimisen ja käyttäytymisen haasteita, johon samanaikaisopettajuus antaa muun muassa mahdollisuuden joustaviin pienryhmäjakoihin.

Peruskoulussa tarjotaan etäyhteydellä valtakunnallisia valinnaiskursseja, käytöshäiriöisiä lapsia suositellaan osallistumaan liikuntaa ja kehollisia menetelmiä painottaville kursseille, kuten "tunnetaitoja junnujumpalla". Peruskoulun viimeisillä luokilla valinnaisaineita voi valita koko EU:n yhteisistä opintokokonaisuuksista. Vuorovaikutus muiden kurssille osallistujien kanssa VR-tilassa, jossa tekoäly kääntää puheen ja tekstin osallistujien äidinkielelle.

Peruskoulun alussa Matti osallistuu mielellään tunnetaitoja vahvistavaan ryhmään, jossa ryhmässä on muita samankaltaisia lapsia. Seitsemänneltä luokalta alkaen Matti saa opiskeluihin tukea kouluvalmentajalta, joka auttaa muun muassa läksyissä ja EU-kielisten kurssien käyttöönotossa.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
via per aspera ad astra tulevaisuuden koulu

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vieraskynäpostaus by Aviokoulu.com - Tulevaisuuden koulu.

Tulevaisuuden koulu.

Lähtökohdat

Diginomadi-perheelle koulunkäynti on perustavaa laatua oleva kysymys. Kouluikäisille lapsille on tarjottava oppivelvollisuuden mukainen koulunkäyntimahdollisuus. Tässä on lähitulevaisuuden suurimpia haasteita.

Se olisi ratkaistavissa rajattomalla koulunkäynti-mallilla. Siihen tarvitaan niin paljon uutta asennetta ja myös välineitä, että valmista ei voi tulla vuodessa tai parissa. Pandemia osoitti kuitenkin sen, että pakon edessä myös ratkaisuja syntyy nopeasti, kun vaan tahtoa riittää. Kevään etäopetusjakso osoitti, ettei etäkoulu sovi kaikille poikkeuksetta. Usein etäkoulujen väliinputoajia olivat oppilaat, joilla ei välttämättä ollut helppoa edes ennen sitä. Yllättäen myös oli oppilaita, joilla motivaatio ja oppiminen paranivat etäkoulun myötä.

Puhuttaessa diginomadien lapsista voidaan olettaa, että heillä on lähtökohtaisesti paremmat edellytykset selviytyä etäkoulusta keskimääräistä paremmin. Tässä on suuri vastuu vanhemmilla. Rajaton koulu on myös ainutlaatuinen mahdollisuus diginomadien lapsille opiskella kokonaan tai osittain omalla äidinkielellä.

Rakenne

Kouluja perustavat valtioiden koululaitosten hyväksymät perustajat eli opettajat. Se, ovatko koulut puhtaasti yksityiskouluja, vai subventoitu esim. EU:n taholta, pitää ratkaista EU:n tasolla. Raskaaseen erillisorganisaatioon ei ole varaa lähteä, sen jälkeen koko toiminnasta tulee kallista pienen joukon eliittipalvelua, joka nimenomaan ei ole tarkoitus.

Diginomadilapsien tulevaisuuden koulu muodostuu aivan normaaleista työajoista. Euroopan sisällä aikavyöhykkeitä ei ole niin montaa, etteikö kaikkia saada yhtä aikaa kouluun.

Opetusmateriaali on suurimmaksi osaksi verkossa, mutta perinteistä kirjankäyttöä ei pidä unohtaa. Digitaalipainoa hyväksikäyttäen kirjoja ei tarvitse lähetellä ympäri maailmaa vaan kirjojen laatijat voivat myydä lisenssin oppilaskohtaisesti ja paikallinen digipaino tekee kirjan.

Tämä sopii erityisesti työkirjoille, joissa ei tarvita kalliimpaa neliväripainatusta. Kuvaruudulla voidaan sitten nauttia värikkäistä oppikirjoista e-kirjoina.

Oppilas voi käydä koulunsa omalla äidinkielellään tai jos tavoitteena on käydä koko peruskoulu jollain toisella kielellä, siihenkin olisi mahdollisuus. Kyseessähän on yli rajojen tapahtuva koulunkäynti. Kielen vaihtaminen vaikka vuosittain, on tietysti oppimisen kannalta turhan haastavaa. Sehän olisi sama kuin laittaisi lapsen joka maassa paikalliseen kouluun oppimaan uudella kielellä. Kielitaito tietysti kohenisi, mutta muu oppiminen jäisi heikommalle.

Kannattavuus

Taloudellisesti rajaton koulu on Euroopan valtakielillä varsin toteuttamiskelpoinen. Otetaan esimerkkilaskelma:

Koululla on 500 oppilasta. Sen hallinnointiin riittää kahden henkilön työpanos, 4000 €/henkilö. Kustannus on 16 € kuukaudessa oppilasta kohden, joka on melko marginaalista.

Opettajille oppilaiden lukumäärä oppituntia kohden ei voi olla suurempi kuin 15.

Tuntiveloitus 45 € tekee oppilasta kohden 3 €, joten viiden tunnin koulupäivä maksaa oppilaalle 15 €, kuukaudessa 300 €. Opettajan bruttotulot ovat silloin 4700 €, jossa on riittävästi jo pakollisiin oheiskuluihin. Opetustyön verkossa on ilman muuta oltava liikevaihtoverotonta.

Kulujen arviointi ja vertailu perinteiseen koulunkäyntiin pitää asettaa oikeisiin raameihin.

Infrastruktuurin ylläpitokustannukset pienenevät huomattavasti. Opettajan ei tarvitse lähteä aamulla mihinkään. Etäopettaja hoitaa opetuksen kotoaan. Työn suorittamiseen kuluvat kustannuksen pienentyvät radiaalisti. Työmatkaliikenne, pukeutuminen, koulun kiinteistökulut ja paljon muuta jäävät pois. Omien lasten hoito pitää tietysti ratkaista tapauskohtaisesti, perhepäivähoito lienee yksi ratkaisu, jos lapset ovat siinä iässä. Voihan olla, että opettajan lapsilla on oma etäkoulu päivän aikana. Lounastaukoon ja muihin tuottamattomiin hetkiin kuluu paljon vähemmän aikaa.

Diginomadien lapsille etäkoulun kustannus ei ole suoraan lisäkulua. Lasten koulumatkat, vaatetus ja kaikki perinteiseen koulunkäyntiin tarvittavat asiat eivät ole ilmaisia, vaikka ne siltä näyttävät. Maksettava erotus kutistuu tuosta 300 eurosta huomattavasti.

Rajaton koulu on kestävän kehityksen tuote. Valtava määrä liikennettä jää pois. Huikeat kirjapinot jäävät painamatta ja tietysti siten myös niiden hävityskulut säästyvät.

Diginomadien matkustaminen on myös kysymys, onko se tarpeellista. Kokonaisuuden laskemalla se vähentää olennaisesti turhaa matkustamista ja lähes jokaisen kohdalla henkilöä kohden lasketut päästöt pienenevät. Diginomadiperhe kuluttaa kohteessa huomattavasti vähemmän kaikkea kuin kotimaisemissaan. Sukkulointi työpaikoille, kouluihin, harrastuksiin jne. kasvattavat hiilijalanjälkeä norsun töppösen kokoiseksi. Miksi lähteä lyhytaikaiselle lomalle, kun sen voi yhdistää työntekoon? Ihmiset haluavat matkustaa joka tapauksessa. Diginomadi viettää vapaapäivän olemalla avaamatta tietokonetta. Seikkailut odottavat oman kotioven takana.

Tulevaisuuden koulu

Tulevaisuuden koulu

# data[].attributes.attachment_link.title
Tulevaisuuden koulu - Via Per Aspera Ad Astra - Diginomadien Maailma

# data[].attributes.attachment_link.description
Via Per Aspera Ad Astra - Tulevaisuuden koulu - Lähitulevaisuuden suurimpia haasteita - Diginomadi-perheelle koulunkäynti on perustavaa laatua oleva kysymys.

# data[].attributes.body
Erityisopetus toteutuu aikaisempaa vahvemmin peruskoulun jälkeisissä opinnoissa. Erityisopetus on yleisesti laajasti käytössä oleva tuen muoto toisella asteella niin ammatillisissa opinnoissa kuin lukio-opinnoissa. Erityisopetusta annetaan sekä nuorille että aikuisille oppijoille.

Nuorten 2. asteen opetuksessa nuorella on oma valmentaja läpi opintojen. Valmentaja etsii ja on yhteydessä tarvittaviin tukikeinoja, kuten oppilashuoltoryhmään tai yksityisiin palveluntarjoajiin.

Korkea-asteen opinnoissa oppimisen erityisen tuen järjestelyt ovat saaneet valtakunnallisesti yhteneväisen ja moninaisen sisällön.

Matti aloittaa sähköasentajan opinnot ammattikoulussa. Oman valmentajan kanssa todetaan opintojen ensimmäisen syksyn aikana, että matemaattisten aineiden takia opinnot eivät suju. Valmentajan vinkistä Matti tutustuu lähihoitajaopintoihin, jotka vaikuttavat sopivimmilta sillä työssä hän pääsee loistamaan vuorovaikutustaidoillaan. Matti aloittaa lähihoitajaopinnot, ja suunnitelmissa on jatkaa fysioterapeutin opintoihin ammattikorkeakouluun.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Oletko valitsemassa opiskelu- tai harjoittelupaikkaa?

Ellei sinulla ole selkeää haave- tai kutsumusammattia, mitä kohden pyrkiä, voit valita alan esimerkiksi sen työllistävyysnäkymien perusteella.

Osa nykyisistä ammateista voi lähitulevaisuudessa kadota jopa kokonaan, ja tulevaisuuden ammatit tulevat niiden tilalle.

Monia nykyisiä ammatteja tarvitaan varmasti myös tulevaisuudessa, mutta niiden sisältö saattaa muuttua paljonkin.

Tässä artikkelissa pohdin sitä, millaisia tulevaisuuden ammatit saattavat olla.

Listasin yhteensä 70 esimerkkiä, joista voit löytää inspiraatiota oman urapolkusi suunnittelemiseen ja rakentamiseen.

Näistä tulevaisuuden ammatti sinullekin?

Kokosin alle 70 mahdollista tulevaisuuden ammattia.

Monet niistä ovat jo olemassa olevia ammatteja, mutta jotkut voivat kuulostaa varsin mielikuvituksellisilta.

Teknologisen vallankumouksen myötä ajan ja paikan merkitys on vähentynyt, joten kotona tehtävä etätyö on mahdollista monissa listan ammateissa.

Tsekkaa lista läpi ja poimi itsellesi sopivat ideat talteen!

1. Ohjelmistokehittäjä

Ohjelmistokehittäjiä tarvitaan muun muassa pelituotantoon ja 3D-mallinnukseen.

Ohjelmistokehittäjille on tarvetta esimerkiksi kouluopiskelun pelillistämisessä.

2. Web-suunnittelija ja web-kehittäjä

Web-suunnittelija ja web-kehittäjä vastaavat kaikesta, mikä näkyy internetsivujen käyttäjille. Tulevaisuudessa verkkosivujen merkitys yrityksille tullee vain kasvamaan, joten työllisyysnäkymät ovat hyvät.

3. UX- ja UI-suunnittelija

Verkkosivuston, mobiilisovelluksen tai muun ohjelmiston käytettävyyteen on panostettava. UX-suunnittelija hoitaa käyttäjäkokemuksen suunnittelun, ja IU-suunnittelija vastaa käyttöliittymäsuunnittelusta.

4. Äänikäyttöliittymäsuunnittelija

Äänikäyttöliittymäsuunnittelija voi opettaa tekoälyn puhumaan juuri oikein painotuksin ja vaikkapa savon murteella. Miellyttävä ääni voi lisätä tekoälyn suosiota ja käyttökohteita merkittävästi.

5. Robotin persoonallisuuskehittäjä

Robotti voi hoitaa tulevaisuudessa monet suorittavan työn tehtävät.

Persoonallisuuskehittäjä vastaa siitä, että robotti tulee toimeen ihmistyöntekijöiden kanssa, ja että se edustaa asiakaskohtaamisissa työnantajayrityksensä arvoja.

6. 3D-arkkitehti ja -insinööri

3D-tulosteiden käyttökohteiden lisääntyminen tarkoittaa kasvavaa tarvetta 3D-arkkitehdeille ja -insinööreille.

7. Ilmastonmuutosarkkitehti

Ilmastonmuutosarkkitehdit suunnittelevat rakennuksia ja kokonaisia kaupunkeja, mitkä kestävät ilmastonmuutoksen aiheuttamat haasteet.

Työssä on otettava huomioon myös ilmaston lämpenemisen hidastaminen ja uudet yhteisöllisyyden muodot.

8. Ympäristöinsinööri

Ympäristöinsinööri kehittelee uusia ja kestäviä ympäristönhallintajärjestelmiä sekä -ratkaisuja.

Insinööriksi kannattaa kouluttautua jo nyt, sillä kyseinen työ on tänäkin päivänä hyväpalkkainen ammatti.

9. Sairaalainsinööri

Väestön ikääntyminen ja uusien terveysuhkien globaali leviäminen tarkoittavat sitä, että sairaaloita ja sairaalakalustoja on kehitettävä jatkuvasti.

Tässä tarvitaan muun muassa sairaalainsinöörejä.

10. Tuotantotalouden insinööri

Tuotantotalouden insinöörit työskentelevät myös tulevaisuudessa optimoidakseen ja tehostaakseen toimitusketjuja, laitteistoja ja muita prosesseja.

11. Jätedatainsinööri

Jätedatainsinööri selvittää, miten datajäte voidaan parhaiten hyödyntää.

Jotta jätedatamassoista voitaisiin löytää uusia ideoita, tarvitaan sekä tekoälyä että ihmisaivoja.

12. Vaihtoehtoisen (ympäristöystävällisen) energiatuotannon asiantuntija

Uusiutumattomia energialähteitä käytetään vielä laajasti, mutta vaihtoehtoisten energiamuotojen asiantuntijat vievät muutosta eteenpäin.

13. Ympäristöystävällisten liikkumismuotojen suunnittelija

Myös tulevaisuuden ammateissa tarvitaan paikasta toiseen siirtymisen mahdollistavia kulkuneuvoja, vapaa-ajasta puhumattakaan.

Ekologisten ja eettisesti valmistettavien liikennevälineiden kehitystyö on vielä kesken, ja alalle tarvitaan lisää osaajia.

14. Hiilijalanjäljen laskija

Monet kuluttajat ovat jo nyt tiedostavia ja vastuullisia. Tulevaisuudessa voi olla vielä tärkeämpää, että tuotteen tai palvelun tiedoissa ilmoitetaan sen hiilijalanjälki.

Tulevaisuuden ammatteja voivat olla myös tavarankulun hiilijalanjäljen laskija sekä tavaroiden kaukolastaaja.

15. Kaupunkilennonjohtaja

Autot eivät vielä lennä, mutta ehkä jo lähitulevaisuudessa työmatkaliikenne hoituu lentävillä kulkuneuvoilla. Siinä vaiheessa kaupunkilennonjohtaja voi olla liikennevalotolppaa tärkeämpi.

16. Yhteisöpäällikkö (community manager)

Yhteisöpäällikkö on viestinviejä ja ongelmanratkaisija yrityksen sekä sen ympärillä olevien kuluttajien ja yhteisöjen välillä.

17. Innovaatiojohtaja

Innovaatiotyöntekijät ja -johtajat ponnistelevat yrityksen strategioiden kehittämiseksi ja liiketoimintamallin parantamiseksi.

Todella monet tulevaisuuden ammatit tähtäävät juuri siihen, että työnantajayritys pystyy erottumaan kilpailijoistaan tarjoamalla jotain parempaa.

18. Kvanttikoneoppimisen analyytikko

Kvanttikoneoppimisen analyytikon uurastuksen tavoitteena on parantaa kulloisenkin järjestelmän algoritmien suorituskykyä ja nopeutta.

19. Käyttäytymistietopäällikkö

Ihmisen käyttäytymiseen liittyvää data voidaan kerätä antureilla ja muilla biometrisilla laitteilla, mutta jonkun tulee osata analysoida ja hyödyntää kerätty tieto.

20. Algoritmipäällikkö

Algoritmipäällikkö valvoo sitä, että tekoälylle perustuvat algoritmit ovat toimineet yrityksen arvojen ja voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti.

21. Tietokannan ylläpitäjä

Erilaisten yritysten tietokannat tarvitsevat päivityksiä ja muuta ylläpitämistä myös tulevaisuudessa.

22. Pilvenvartija

Mitä suurimmissa määrin erilaiset tiedostot ja kokonaiset rekisterit siirtyvät pilvipalveluihin, sitä enemmän tarvitaan työntekijöitä pilvipalveluiden ylläpitämiseen sekä esimerkiksi tietoturvan kehittämiseen.

23. Tietoturva-asiantuntija

Tietoturva-asiantuntija on tärkeä tulevaisuuden ammatti. Asiantuntijaa tarvitaan estämään esimerkiksi kyberhyökkäykset ja tietomurrot.

24. Faktantarkastaja

Tässä tulevaisuuden ammatissa pyritään paljastamaan valheet (kuten valeuutiset) ja väärennetyt identiteetit.

Koska deepfake-tekniikalla voidaan luoda uskottavia valeuutisia, tarvitaan osaajia, jotka voivat tarvittaessa todistaa verkossa näkyvien henkilöiden aitouden.

25. Kohinanpoistaja

Kohinanpoistaja tekee informaatiovirrasta miellyttävämpää ja ymmärrettävämpää poistamalla kohinaa ja muuta hälyä.

26. Esteettömyystarkastaja

Esteettömyystarkastaja arvioi robottiliikenteen toimintamahdollisuuksia kulloisessakin ympäristössä.

Toki esteettömyystarkastajalla voidaan tulevaisuudessa viitata myös henkilöön, joka arvioi esimerkiksi verkkosivustojen saavutettavuutta.

27. Maksetun verkkomainonnan päällikkö

Jotkin tulevaisuuden ammatit voivat olla merkitykseltään ja sisällöltään samanlaisia kuin nykyäänkin.

Tulevaisuudessa tarvitaan todennäköisesti esimerkiksi samoja digitaalisen markkinoinnin ammattilaisia kuin tänä päivänäkin.

Esimerkiksi kaupallisen verkkomainonnan päällikköä tarvittaneen jatkossakin vastaamaan kaikista maksetuista mediakampanjoista, kuten Google Ads -mainonnasta (ellei Googlelle tule korvaajaa).

28. Data-analyytikko ja sosiaalisen median analyytikko

Data-analyytikko ja sosiaalisen median analyytikko tarjoavat oletettavasti myös jatkossa tuiki tärkeää tietoa esimerkiksi yrityksen kohderyhmästä. Näin digitaalinen markkinointi voidaan kohdistaa entistä paremmin.

29. E-commerce-asiantuntija

Koska tuotteiden ja palveluiden ostaminen verkossa yleistyy, tarvitaan tulevaisuudessa aina vain enemmän sähköisen kaupankäynnin asiantuntijoita.

30. Tekninen kirjoittaja ja copywriter

Tekninen kirjoittaja laatii esimerkiksi asennusohjeita ja koulutusmateriaaleja.

Myös kaupalliseen tekstiin erikoistuneita tekstisuunnittelijoita (copywriter) tarvittaneen tulevaisuudessakin.

Käännöstöissä voitaneen jatkossa hyödyntää aina vain parempia käännösohjelmia.

31. Sosiaalisen median vaikuttaja

Bloggaajat, vloggaajat ja muut somevaikuttajat ovat taitaneet tulla jäädäkseen. Hyvin laaditulla julkaisulla voi saada passiivista tuloa jopa vuosien ajan.

32. Ikävaikuttaja

Joko olet kuullut ikävaikuttajasta (oldfluencer)? Kyseessä on seniori-ikäinen somevaikuttaja, jonka tavoitteena on rohkaista muita ikäihmisiä aktivoitumaan - myös kuluttajina.

33. Vaikuttajamanageri

Esimerkiksi monen bloggaajan ajasta merkittävä osuus kuluu yhteistyökuvioista neuvottelemiseen. Tulevaisuudessa voi olla entistä helpompaa palkata manageri hoitamaan nämä sopimukset.

34. Verkkokurssien suunnittelija ja opettaja

Jotta opetus olisi yhtä laadukasta ja monipuolista sekä verkossa että livenä, on innostuneille verkkokurssien suunnittelijoille ja online-opettajille jo nyt kysyntää.

35. Etäoppimismentori

Jos opintokokonaisuus suoritetaan kokonaan verkossa, tarvitaan opintosuunnittelijoita ja mentoreita, jotka ymmärtävät etäopiskelun haasteet.

36. Ihmissuhdevalmentaja

Monet tulevaisuuden ammatit tarkoittavat kokopäivätyöskentelyä verkossa.

Offline-elämän kohtaamisista voi tulla aiempaakin haasteellisempaa. Ihmissuhdevalmentaja neuvoo esimerkiksi siinä, miten kertoa veloista puolisolle.

37. Henkinen ohjaaja

Ihmiselle on melko luontaista etsiä elämän merkityksellisyyttä ja henkistä kasvua. Uskoakseni tulevaisuudessakin on ammatteja, joissa annetaan henkistä (ei välttämättä uskonnollista) ohjausta.

38. Terapeutti ja tekoälypsykologi

Tarve mielenterveyden ammattilaisille (kuten psykoterapeuteille) on ollut pitkään kasvusuunnassa.

Esimerkiksi psykologin ei välttämättä tarvitse olla ihminen: tulevaisuudessa saatamme päästä tekoälypsykologin vastaanotolle. Tekoälypsykologia saattaa kuitenkin koordinoida ihmisammattilainen.

39. Valokuvakonsultti

Jokainen voi nykyään olla oman elämänsä valokuvaaja, mutta valokuvausalan ammattilaisia tarvitaan neuvomaan, miten näyttää hyvältä kuvissa.

40. Somekonsultti

Somekonsultti neuvoo, miten onnistua sometilien kanssa. Häneltä voisi saada apua esimerkiksi julkaisujen suunnittelemiseen.

41. Ammattikehuja

Ammattikehujan voi palkata tykkäämään omasta someprofiilista. Häneltä voisi myös ostaa positiivisia kommentteja.

42. Mainekauppias/peukutusmanageri

Mainekauppiaat ja peukutusmanagerit auttavat rakentamaan online-minää. Heidän kauttaan voisi ostaa esimerkiksi kommentointeja, jakoja ja seuraajia.

43. Eläinkuiskaaja

Eläinkuiskaaja auttaa ihmistä ja tämän lemmikkiä ymmärtämään toisiaan. Vielä tällä hetkellä tutumpi ammattinimikkeitä tälle on esimerkiksi ongelmakoirankouluttaja.

44. Luontoyhteysohjaaja

Luontoyhteysohjaaja elvyttää asiakkaansa luontosuhdetta. Ensimmäisellä tapaamiskerralla voidaan harjoitella luonnossa olemista esimerkiksi metsän laidalla istuskelemalla.

45. Etäeräopas

Etäeräopas neuvoo, miten toimia metsissä ja tuntureilla. Ehkä voit saada apua tulevaisuudessa myös etäsienestysoppaalta tai etämarjastusoppaalta?

46. Kansanparantaja ja luontaishoitaja

Vaihtoehtoiset hoitomuodot kiinnostavat varmasti myös tulevaisuudessa. Kansanparantajat ja luontaishoitajat tarjonnevat tulevaisuudessakin apua muun muassa stressin lievitykseen.

47. Personal trainer

Tulevaisuudenkin ihminen on valmis maksamaan personal trainerin räätälöimästä kunto-ohjelmasta.

48. Fysioterapeutti

Näyttöpäätetyöskentely voi aiheuttaa jumeja ja kireyksiä, jolloin tarvitaan fysioterapeuttia...

49. Hieroja

...ja hierojaa. Tulevaisuuden hierojat kohtaavat aina vain enemmän liiallisen istumisen rasittamia asiakkaita.

50. Omavaraiskonsultti

Omavaraiskonsultti neuvoo, miten voi elää mahdollisimman omavaraisesti ja yhteiskunnan eri verkkojen ulkopuolella (off grid).

51. Lähiviljelykonsultti

Lähiviljelykonsultti lisää kaupunkiasukkaiden omavaraisuutta neuvomalla, miten vaikkapa parvekeviljelmiä tulee hoitaa.

52. Pystyviljelijä

Kaupungeissa tila on kortilla. Pystyviljelijä tuottaa ruokaa viljelemällä esimerkiksi rakennusten seinillä.

53. Älykotisuunnittelija

Älykotisuunnittelija työskentelee keksiäkseen parhaat tavat yhdistää trendikkäin tekniikka erilaisiin sisustustyyleihin.

54. Kybersotilas

Digitaaliset sodat edellyttävät kybersotilaita, jotka taistelevat tietoverkossa.

55. Kyberpoliisi

Kyberkonstaapeli partioi netissä ehkäisten ja selvittäen verkossa tapahtuvia rikoksia.

56. Nettirikollisten uudelleenkoulutus

Entisten IT-rikollisten kyvyt voivat hyödyttää koko yhteiskuntaa uudelleenkoulutusohjelman jälkeen.

57. Sairaalaconcierge

Tulevaisuuden sairaalassa voit saada kokonaishyvinvoinnillesi omistautuneen sairaalaconciergen huolenpitoa. Palveluun voi kuulua niin ulkoiluttaminen kuin etävierailujen organisoiminenkin.

58. Henkilökohtainen työnohjaaja

Henkilökohtainen työnohjaaja voi toimia urapolkusuunnittelijana ja motivaatiosuunnittelijana. Hän kertoo, miten kehittää itsekuria, tai mitkä tulevaisuuden ammatit voisivat sopia sinulle.

59. Kevytyrittäjämanageri

Jos yhä useampi työllistää itse itsensä esimerkiksi laskutuspalvelun avulla, tarvitaan henkilöitä, jotka osaavat neuvoa esimerkiksi verotuksessa ja loppuunpalamisen ehkäisemisessä. Kevytyrittäjämanageri voi myös auttaa työkeikkojen myymisessä.

60. Henkinen henkilökohtainen avustaja

Henkinen henkilökohtainen avustaja voisi toimia merkityksenkirkastajana ja oman henkisen polun valintaprosessin tukena.

61. DNA-trainer

DNA-valmentajasi kertoisi, mitkä terveyteen liittyvät arvot sinun tulisi mittauttaa, ja miten näin saatua terveysdataa voitaisiin hyödyntää.

62. Etiikan asiantuntija

Etiikan asiantuntija neuvoo yrityksen arvovalinnoissa ja niistä viestimisessä. Hän voi myös tehdä eettisen tarkastuksen yrityksen alihankkijoille.

63. Kulttuuriletittäjä

Monikulttuurisessa työyhteisössä tarvitaan esimerkiksi kulttuuriantropologin koulutuksen omaavaa kulttuuriletittäjää, jonka avulla voidaan välttyä monilta yhteentörmäyksiltä ja ristiriitatilanteilta.

64. Seurapeliavustaja

Tulevaisuuden vapaa-aika sujuu rattoisasti seurapelien ja seurapeliavustajan parissa. Seurapeliavustaja voi huolehtia esimerkiksi liveroolipelin (larppi) järjestelyistä.

65. E-urheilija

E-urheilun merkitys tullee kasvamaan. Jo nyt monen lapsen toiveammatti on e-urhelija.

66. E-urheiluvalmentaja

E-urheilijat tarvitsevat e-urheiluun erikoistuneita valmentajia ja urheilujohtajia.

67. Elämysopas

Elämysopas vie esimerkiksi kuumailmapallolennolle - tarvittaessa etänä. Tulevaisuuden ammatteihin voi kuulua myös etämatkaopas.

68. Sijaismatkustaja

Oletko aina halunnut käydä pohjoisnavalla tai Kalaharissa? Lähetä sijaismatkustaja puolestasi ja seuraa matkaa reaaliajassa.

69. Tosi-VR-tähti

Kuten Yle artikkelissaan maalailee, tosi-VR-tähti voi virtuaalitodellisuutta hyödyntämällä tulla keikalle olohuoneeseesi.

70. Etätyöskentelijä

AR:n ja VR:n yleistymisen myötä monet työtehtävät voi hoitaa etänä - myös asennustyöt ja kirurgiset leikkaukset.

Näin ollen esimerkiksi sähköasentajan ammatti säilyy tulevaisuudessakin, mutta työn luonne voi muuttua radikaalisti.

Ehkä sinunkin ammatissasi on tulevaisuudessa etä-alkuliite?

Millaista koulutusta tulevaisuuden ammatti vaatii?

Ehkä löysit edeltä itseäsi kiinnostavan ammatin tai alan. Monet listan ammateista ovat olemassa jo nyt, joten löydät verkkohaulla tietoa siitä, missä alaa voi opiskella.

Jos ammattia ei sellaisenaan ole vielä olemassa, mieti, mikä koulutus tarjoaisi parhaat mahdollisuudet kyseisen ammatin harjoittamiseen.

Jos urasuunnitelmasi eivät ole vielä selvät etkä tiedä, mikä tulevaisuuden ammatti sinulle sopii, panosta yleissivistykseen tai tee ammatinvalintatesti, joka auttaa selvittämään mikä ammatti sopii sinulle.

Esimerkiksi matematiikan, kielten ja IT-alan opiskeleminen ei ole koskaan turhaa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tulevaisuuden ammatit: 70 työtä joihin kannattaa kouluttautua!

# data[].attributes.attachment_link.description
Oletko valitsemassa opiskelu- tai harjoittelupaikkaa? Ellei sinulla ole selkeää haave- tai kutsumusammattia, mitä kohden pyrkiä, voit valita alan esimerkiksi sen työllistävyysnäkymien perusteella. Osa nykyisistä ammateista voi lähitulevaisuudessa kadota jopa kokonaan, ja tulevaisuuden ammatit tulevat niiden tilalle. Monia nykyisiä ammatteja tarvitaan varmasti myös tulevaisuudessa, mutta niiden sisältö saattaa muuttua paljonkin.

# data[].attributes.body
Tulevaisuudessa oppijoiden koulupolku, sen aikainen erityinen tuki, tutkimukset, testitulokset, ym. tallennetaan Wilmaan kuten terveystiedot OmaKantaan. Wilmasta tekoäly antaa automaattisesti oppilashuoltotiimille herätteen, jos esimerkiksi poissaoloja on toistuvasti tai tietynlaisia tuntimerkintöjä kertyy eri aineenopettajilta.

Wilmaan kirjataan moniammatillisesti ja seuraavassa oppilaitoksessa varhaiskasvatuksesta läpi peruskoulun ja toisen asteen opintojen aina korkeakouluopintoihin saakka päästään heti alusta alkaen kiinni miten aikaisemmin on toimittu.

# data[].attributes.body
1960- ja 1970-luvut

Maalta suuntautui suuri muuttoliike kaupunkeihin, joissa oli pulaa asunnoista. Kerrostalolähiöitä rakennettiin ratkaisuksi asuntopulaan. Suomesta muutettiin myös Ruotsiin paremman elannon toivossa.

Sosiaaliset ja taloudelliset luokkaerot olivat suuria. Toisaalta Suomessa elettiin kaupungistumisen nousukautta, jossa perheet hankkivat televisioita ja muita muotitavaroita. Toiset perheet puolestaan sinnittelivät syrjäisissä betonilähiöissä hyvinkin köyhissä oloissa. Nuorisorikollisuus lisääntyi ja jengi-ilmiöt syntyivät.

Uudet radikaalitkin aatteet saivat aikaan kansanliikkeitä ja haastoivat yhteiskuntaa muutokseen.

1970-luku öljykriisi, koko yhteiskunnan taloudellinen taantuman.

1960-luku Pohjoismaissa syntyi normalisaatioperiaate, jossa vammaisille pyritään mahdollistamaan samanlainen tavallinen arki kuin muillekin ihmisille. Normalisaatioperiaate toimi integraatioajattelun pohjana. 1970-vaihteessa erityisopetusta alettiin toteuttaa vähiten rajoittavan ympäristön periaatteen mukaan. Aiemmin ongelman oltiin nähty sijaitsevan vain oppilaissa, mutta tuolloin myös ympäristön merkitykseen alettiin kiinnittää huomiota.

Lähteet: Maaseudun tulevaisuus 2021; Mannerheimin Lastensuojeluliitto; Moberg ym. 2015; Reijula 2018; Yle 2020

# data[].attributes.body
Yhteiskunnallisesti 1990-lukua Suomessa leimaa lama. Työttömyys kasvoi, korot nousivat ja perusturvaa sekä julkista sektoria leikattiin. Kouluja lakkautettiin ja palvelujen saatavuus vaikeutui. Apua perheen ongelmiin piti hakea lastensuojelun kautta. 2000-luvulla julkinen sektori, kolmassektori ja markkinasektori alkoivat kasvattaa yhteistyötä. Voittoa tavoittelemattomat järjestöt ja niiden vapaa-ehtoisten tarjoamat palvelut ja vertaistuki auttoivat Mattia ja hänen vanhempiaan jaksamaan.

Palveuparadigman muutos tapahtui 2000 -luvun puolivälistä alkaen, kun Matin haasteisiin ja ongelmiin keskittymisen sijasta alettiin huomioida Matin vahvuuksia ja kykyjä WHO:n ICF-CY -viitekehyksen myötä.

# data[].attributes.body
1989 - YK:n yleissopimus lapsen oikeuksista, korostaa tasa-arvoa.

1994 - Salamancan sopimus, velvoittaa inkluusioon.

1994 - Peruskoulun opetussuunnitelman perusteet, hyvin väljä, toi koulukohtaiset opetussuunnitelmat.

1998 - Perusopetuslaki, yhtenäinen perusopetus, luovuttiin oppivelvollisuudesta vapauttamisesta.

2004 - Peruskoulun opetussuunnitelman perusteet, velvoittava, yksityiskohtaisemmat sisällöt.

2006 - YK:n vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva sopimus, kieltää vammaisuuteen kohdistuvan syrjinnän.

2007 - WHO:n ICF-CY -viitekehys, korostaa henkilön kykyä toimia, ei hänen puutteita.

# data[].attributes.attachment_caption
1F-luokan kuva vuodelta 1966 (Lähde: muistipuisto.fi)

# data[].attributes.body
1936 Lastensuojelulaki (60- ja 70-luvulla päivähoidon perusteena)

1957 Kansakoululaki

1958 Kansakouluasetus

1959 YK:n lapsen oikeuksien julistus (ei sitova)

1968 Peruskoulun puitelaki

1973 Laki lasten päivähoidosta

1973 Asetus lasten päivähoidosta

Lähde: Moberg ym, 2015

# data[].attributes.body
Kolmevuotiaaksi asti Matti oli äidin kanssa kotona, mutta isän kuoltua äidin täytyi mennä töihin. 1960-luvulla kunnallista päivähoitoa ei ollut tarjolla kaikille ja lastenhoitoon oli keksitty erilaisia ratkaisuja. Osa palkkasi hoitajan kotiin, vei lapsen maksulliseen yksityiseen lastentarhaan ja jotkut lapset saivat paikan esim. MLL:n järjestämästä päivähoidosta. Hoitopaikoista oli pulaa ja hoitajia etsittiin myös lehti-ilmoituksilla tai kaupan ilmoitustaululla. Neljävuotiaaksi asti äiti etsi Matille hoitajan naapurustosta päiväksi. lllalla Matista oli vastuussa perheen vanhin tyttö tultuaan koulusta kotiin.

Viisivuotiaana naapuruston hoitajat pitivät Mattia liian villinä pojanviikarina ottaakseen häntä enää hoitoon. Äiti pyysi Matille kaupungilta hoitopaikkaa. Matille järjestyi paikka kaupungin lastentarhassa, jonne hoitoon otettiin lastensuojelulain mukaisesti sosiaalisin ja kasvatuksellisin perustein valittuja lapsia. Lastentarhojen ryhmäkoot olivat suuria. Opettajille ja hoitajille ei jäänyt riittäviä mahdollisuuksia

ottaa huomioon lasten kasvatustarpeita, joten Matinkaan vilkkauteen ja keskittymisvaikeuksiin ei erityisemmin kiinnitetty huomiota. 1960- ja 1970-luvuilla päivähoidon haasteista kirjoitettiin paljon sanomalehdissä.

Lähteet: Jegorow 2012; Lith 2018; Malinen 2012; Mannerheimin Lastensuojeluliitto

# data[].attributes.body
Matti aloitti kansakoulun 1967. Luokan opettaja koki, että lapsi ei sopeutunut tavalliseen koululuokkaan. Matti ei malttanut keskittyä ja kuunnella tunneilla, ja aiheutti luokassa häiriötä. Liikuntatunneilla ja puutöissä Matti suoriutui hyvin. Opettaja esitti Matin siirtoa tarkkailuluokalle. Matti ohjattiin tutkittiin kasvatusneuvolaan, joka suositti tarkkailuluokalle siirtoa. Matin kävi kansakoulun alimmat luokat tarkkailuluokassa, jossa sujuikin pienemmässä ryhmässä paremmin. Matti oppi lukemaan ja laskemaan, kun isosiskot olivat apuna läksyjen teossa.

Kun Matti täytti 10-vuotta, toinen siskoista muutti kesäapulaiseksi sukulaisten maatilalle toiselle paikkakunnalle ja toinen sisko meni kotiapulaiseksi varakkaampaan perheeseen, koska asuminen yksiössä kävi ahtaaksi. Äiti teki pitkiä työpäiviä, joten Matti oli koulun jälkeen usein vailla huolehtijaa ja kuljeskeli kaupungilla muiden avainkaulasten tapaan. Matti liittyi poikaporukkaan, jossa näpistelyt ja koulupinnaus oli yleistä. Kun Matti oli useamman kerran ollut poliisin kanssa tekemisissä, ryhtyi sosiaalityöntekijät miettimään koulukotiin siirtoa. Siitä Matti säikähti, koska oli kuullut kamalia kertomuksia pahamaineisista poikakodeista.

Matti välttyi koulukodilta, sillä hän siirtyi kansalaiskouluun, jossa opiskeltiin enemmän käytännön taitoja, joihin Matti pystyi paremmin keskittymään ja näin koulunkäynnistä tuli kiinnostavampaa aiemman turhautumisen sijaan. Oppikouluun menosta Matti ei haaveillut, eikä siihen olisi ollut varaakaan. Kansalaiskoulussa poikia valmistettiin ammattiin esimerkiksi

metallitöiden ja veistonopetuksen muodossa. Matti osoittautuikin käsistään käteväksi ja nopeasti käytännön työtä oppivaksi, kuten isänsäkin oli ollut. Matti siirrettiin kansalaiskoulun toiseksi vuodeksi pois tarkkailuluokalta, kun siellä tarvittiin tilaa oppilaille, joilla oli Mattia enemmän sopeutumisvaikeuksia.

Lähteet: Kivelä 2016; Kotiliesi 2012; Reijula 2018; Vaskimo 2012

# data[].attributes.body
Matti on lyhytjänteinen ja agressiivinen. Hän kohtelee kaltoin toisia oppilaita, opettajia ja koulun ulkopuolisia ihmisiä. Matti ärsyyntyy helposti eikä hänellä ole empatiaa toisia kohtaan. Matti ei ole ainoa koulun oppilas, jota koulunkäynti ei kiinnosta.  Matti häiriköi oppitunnilla, osittain peitelläkseen omia haasteitaan opiskelussa ja toisaalta koska hän ei usko koulun hyödyllisyyteen. Negatiivisuudellaan Matti rohkaisee luokassa myös muita samanmielisiä oppilaita toimimaan sopimattomalla tavalla.

Matin kaltaiset olivat 1990-luvun alussa käytöksensä vuoksi erityisluokalla, koska rajoja rikkovaa nuorta pidettiin vaarallisena yksilönä, jonka toimintaa tuli rajoittaa yhteisön turvallisuuden nimissä. 1990-luvun puolivälin jälkeen heitä alettiin sijoittamaan yleisopetuksen ryhmiin inkluusion periaatteiden mukaisesti. Tavoitteena oli, että yleisopetuksen oppilaat saavat kokemuksia toisenlaisista oppijoista ja tutustuvat näihin. Toisaalta häirikköä ei haluttu eristää kokonaan muista oppilaista, vaan hänen annettiin harjoitella yhteistyötaitojaan.

Vuosikymmeniä ylläpidetty kaksoisjärjestelmä, jossa erityisopetus ja yleisopetus nähtiin erillisinä toimintoina hajosi hyvin hitaasti. Erityisopettaja siirtyi muutoksen myötä omasta luokastaan tukea tarvitsevien oppilaiden mukana yleisopetuksen tunneille. Koulussa yhä useampi oppilas tarvitsi ja sai erityisopetusta. Erityisopetusta saava oppilas ei ollut enää vammainen tai häirikkö, vaan kuka vain luokasta saattoi kuulua erityisopetuksen piiriin. Tämä vähensi erityisopetuksen leimaavuutta.

Lähteet: Hakala J.T. & Leivo M. 2015, Jahnukainen M. 2012, Moberg et al. 2015

# data[].attributes.body
Hakala J. T. & Leivo M. (2015). Inkluusioideologian ja koulutuspoliitiikan jännitteitä 2000-luvun suomalaisessa peruskoulussa. Kasvatus&Aika, 9(4). Noudettu osoitteesta https://journal.fi/kasvatusjaaika/article/view/68551

Into ry. https://www.intory.fi/etsiva-nuorisotyo/mita-on-etsiva-nuorisotyo/

Jahnukainen M. toim. (2012). Lasten erityishuolto ja -opetus Suomessa. Osuuskunta Vastapaino

Jahnukainen, M. (2021). Erityisopetus ja oppivelvollisuus : Kansakoulun marginaalista yleisopetuksen yhteyteen. Koulu ja menneisyys , s. 38-65. https://helda.helsinki.fi/server/api/core/bitstreams/f0f60f28-cc61-43ff-85d5-df06fda858a5/content

Jegorow, S. (2012). Lasten päivähoitojärjestelyjen tie on ollut pitkä ja kuoppainen. Saatavilla 21.5.2024 https://yle.fi/aihe/artikkeli/2012/05/11/paivahoidon-keskustelussa-lapsen-edulla-hintansa

Kivelä, M. (2016). 60-luvun poikakodin asukas muistelee "orjuutta": Turpiin tuli ja herkästi. Saatavilla 21.5.2024

https://www.ess.fi/paikalliset/231716

Kivirauma, J. (2008). Poikkeavat oppilaat kansakoulun marginaalissa ennen oppivelvollisuutta. Teoksessa J. Kivirauma (toim.) Muuttuvat marginaalit: Näkökulmia vammaistutkimukseen (s. 82-98). Kehitysvammaliiton tutkimuksia 1/2008. Helsinki: Kehitysvammaliitto. https://www.kehitysvammaliitto.fi/wp-content/uploads/kehitysvammaliiton-tutkimuksia-1.pdf

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jyväskylän seminaari

Jyväskylän kaupunkiin perustettiin maan ensimmäinen suomenkielistä opetusta antanut kansakoulunopettajaseminaari vuonna 1863. Seminaarin toiminnan suunnittelusta vastannut Uno Cygnaeus nimitettiin sen ensimmäiseksi johtajaksi. Cygnaeuksen seminaarisuunnitelmien esikuvina olivat keskieurooppalaisissa pikkukaupungeissa sijainneet opettajaseminaarit. Jyväskylään oli perustettu suomenkielisiä kouluja jo ennen seminaarin perustamista. Poikalyseo aloitti toimintansa 1858 ja tyttökoulu 1864. Kaupungista muodostui pian suomenmielisyyden ja -kielisyyden keskus, jonka merkittävimpiä vaikuttajia oli Cygnaeuksen ohella piirilääkäri Wolmar Schildt.

Ennen kuin Seminaarinmäen alueen rakennukset valmistuivat ja ne vihittiin käyttöön vuonna 1883, seminaari toimi parinkymmenen vuoden ajan vuokrahuoneissa kaupungin ruutukaavan alueella. Miesosasto opiskeli ensin Kauppakadun varrella entisessä kauppias Häggmanin talossa, jota seminaarin muutettua omiin rakennuksiinsa käytettiin pitkään kaupungin raatihuoneena. Sittemmin talossa toimi myös Jyväskylän tyttölukio (1913-1952).

Naisosasto toimi Kauppakadulla niin kutsutussa Räihän perillisten talossa, joka sittemmin toimi lyseon opetustilana ja myöhemmin kuuromykkäinkouluna. Seminaarilaiset opiskelivat ylätalossa ja alempana sijainneessa rakennuksessa toimi tyttömallikoulu. Samoissa tiloissa toimivat myös seminaarin lastentarha ja lastenseimi.

Isa Asp aloitti opintonsa seminaarissa syksyllä 1871. Samaan aikaan Aspin kanssa seminaaarissa opiskelivat muiden muassa runoilija J. H. Erkko, sittemmin oopperalaulajattarena tunnettu Lydia Lagus sekä oppikirjojen tekijä ja suomentaja Hanna Favorin, jotka kuuluivat hänen tuttavapiiriinsä. Tuolloin seminaarin johtajana toimi Karl Gabriel Leinberg ja johtajattarena Charlotte Lydecken.

# data[].attributes.attachment_link.description
Jyväskylän kaupunkiin perustettiin maan ensimmäinen suomenkielistä opetusta antanut kansakoulunopettajaseminaari vuonna 1863. Seminaarin toiminnan suunnittelusta vastannut Uno Cygnaeus nimitettiin sen ensimmäiseksi johtajaksi. Cygnaeuksen seminaarisuunnitelmien esikuvina olivat keskieurooppalaisissa pikkukaupungeissa sijainneet opettajaseminaarit. Jyväskylään oli perustettu suomenkielisiä kouluja jo ennen seminaarin perustamista. Poikalyseo aloitti toimintansa 1858 ja tyttökoulu 1864.

# data[].attributes.body
1975 Matti oli oppivelvollisuutensa suorittanut. Myös kansa-ja kansalaiskoulut vaihtuivat samoihin aikoihin peruskouluiksi asteittain koulu-uudistuksen myötä.

Ammattikouluun Matti ei mennyt, koska oli tarve päästä heti tienaamaan. Kansalaiskoulussa saadun metalliopin ansiosta Matti sai töitä konepajalta apumiehenä.

Lähteet: Kivelä 2016; Vaskimo 2012

# data[].attributes.body
Kotiliesi. (26.7.2012). Naisia työssä: 1970-luvun avainkaulalapset. Saatavilla 21.5.2024 https://kotiliesi.fi/ihmiset-ja-ilmiot/naisia-tyossa-1970-luvun-avainkaulalapset/

Ladonlahti, T. (2019a). Erityiskasvatuksen historia osa I. Luentotallenne 7. Kesto 12:15. Erityispedagogiikanperusteet -kurssimateriaali. Jyväskylän avoin yliopisto. https://moniviestin.jyu.fi/ohjelmat/erillis/avoin/erityispedagogiikka/erip101-2/luento-7

Ladonlahti, T. (2019b). Erityiskasvatuksen historia osa II. Luentotallenne 8. Kesto 15:35. Erityispedagogiikan perusteet-kurssimateriaali. Jyväskylän avoin yliopisto. https://moniviestin.jyu.fi/ohjelmat/erillis/avoin/erityispedagogiikka/erip101-2/luento-8

Ladonlahti, T. 2019c. Oppimisen ja koulunkäynnin kolmiportainen tuki. Luentotallenne 10. Kesto 10:10. Erityispedagogiikanperusteet -kurssimateriaali. Jyväskylän avoin yliopisto. https://moniviestin.jyu.fi/ohjelmat/erillis/avoin/erityispedagogiikka/erip101-2/luento-10

Luento 10 - Oppimisen ja koulunkäynnin kolmiportainen tuki — Moniviestin (jyu.fi)

Lith, P. (2018). Varhaiskasvatuksen markkinat. Saatavilla 21.5.2024 https://www.hyvinvointiala.fi/wp-content/uploads/2018/09/hyvinvointialavarhaiskasvatusny.pdf

Maaseudun tulevaisuus (4.12.2021). Puoli miljoonaa suomalaista muutti maalta kaupunkiin noin 50 vuotta sitten. Saatavilla 21.5.2024 https://www.maaseuduntulevaisuus.fi/lukemisto/8aec8f62-3509-5c28-bc51-6f581fe5c32d

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jyväskylän seminaari

Jyväskylän kaupunkiin perustettiin maan ensimmäinen suomenkielistä opetusta antanut kansakoulunopettajaseminaari vuonna 1863. Seminaarin toiminnan suunnittelusta vastannut Uno Cygnaeus nimitettiin sen ensimmäiseksi johtajaksi. Cygnaeuksen seminaarisuunnitelmien esikuvina olivat keskieurooppalaisissa pikkukaupungeissa sijainneet opettajaseminaarit. Jyväskylään oli perustettu suomenkielisiä kouluja jo ennen seminaarin perustamista. Poikalyseo aloitti toimintansa 1858 ja tyttökoulu 1864. Kaupungista muodostui pian suomenmielisyyden ja -kielisyyden keskus, jonka merkittävimpiä vaikuttajia oli Cygnaeuksen ohella piirilääkäri Wolmar Schildt.

Ennen kuin Seminaarinmäen alueen rakennukset valmistuivat ja ne vihittiin käyttöön vuonna 1883, seminaari toimi parinkymmenen vuoden ajan vuokrahuoneissa kaupungin ruutukaavan alueella. Miesosasto opiskeli ensin Kauppakadun varrella entisessä kauppias Häggmanin talossa, jota seminaarin muutettua omiin rakennuksiinsa käytettiin pitkään kaupungin raatihuoneena. Sittemmin talossa toimi myös Jyväskylän tyttölukio (1913-1952).

Naisosasto toimi Kauppakadulla niin kutsutussa Räihän perillisten talossa, joka sittemmin toimi lyseon opetustilana ja myöhemmin kuuromykkäinkouluna. Seminaarilaiset opiskelivat ylätalossa ja alempana sijainneessa rakennuksessa toimi tyttömallikoulu. Samoissa tiloissa toimivat myös seminaarin lastentarha ja lastenseimi.

Isa Asp aloitti opintonsa seminaarissa syksyllä 1871. Samaan aikaan Aspin kanssa seminaaarissa opiskelivat muiden muassa runoilija J. H. Erkko, sittemmin oopperalaulajattarena tunnettu Lydia Lagus sekä oppikirjojen tekijä ja suomentaja Hanna Favorin, jotka kuuluivat hänen tuttavapiiriinsä. Tuolloin seminaarin johtajana toimi Karl Gabriel Leinberg ja johtajattarena Charlotte Lydecken.

# data[].attributes.attachment_link.description
Jyväskylän kaupunkiin perustettiin maan ensimmäinen suomenkielistä opetusta antanut kansakoulunopettajaseminaari vuonna 1863. Seminaarin toiminnan suunnittelusta vastannut Uno Cygnaeus nimitettiin sen ensimmäiseksi johtajaksi. Cygnaeuksen seminaarisuunnitelmien esikuvina olivat keskieurooppalaisissa pikkukaupungeissa sijainneet opettajaseminaarit. Jyväskylään oli perustettu suomenkielisiä kouluja jo ennen seminaarin perustamista. Poikalyseo aloitti toimintansa 1858 ja tyttökoulu 1864.

# data[].attributes.body
Malinen, A. (2012). Lapsen asialla aikuisten maailmassa : Jyväskylän perheneuvolan maakunnallinen historia 1952-2012. Saatavilla 21.5.2024 https://jyx.jyu.fi/handle/123456789/45393

Mannerheimin Lastensuojeluliitto. (n.d.) Tutustu MLL:n historiaan. Saatavilla 21.5.2024 https://www.mll.fi/historia/1960/

Moberg, S., Hautamäki, J., Kivirauma, J., Lahtinen, U., Savolainen, H., Vehmas, S. (2015). Erityispedagogiikan perusteet. (3. uudistettu painos). PS-kustannus.

Opetusministeriö. (2007). Erityisopetuksen strategia. Opetusministeriön työryhmämuistioita ja selvityksiä 2007:17. https://julkaisut.valtioneuvosto.fi/bitstream/handle/10024/79498/tr47.pdf

Opetus- ja kulttuuriministeriö. 2017. Vaativa erityinen tuki esi- ja perusopetuksessa. Kehittämisryhmän loppuraportti. Opetus- ja kulttuuriministeriön julkaisuja 2017:34.
http://julkaisut.valtioneuvosto.fi/bitstream/handle/10024/80629/OKM_34_2017.pdf

Pesonen, H. & Äikäs, A. (2020). Perusopetuksen oppilas vaativan monialaisen tuen keskiössä. https://www.tuvet.fi/vaativa-erityinen-tuki/

Raeste, J.-P. (2024). Hurja lasku.

https://www.hs.fi/talous/art-2000010098112.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jyväskylän seminaari

Jyväskylän kaupunkiin perustettiin maan ensimmäinen suomenkielistä opetusta antanut kansakoulunopettajaseminaari vuonna 1863. Seminaarin toiminnan suunnittelusta vastannut Uno Cygnaeus nimitettiin sen ensimmäiseksi johtajaksi. Cygnaeuksen seminaarisuunnitelmien esikuvina olivat keskieurooppalaisissa pikkukaupungeissa sijainneet opettajaseminaarit. Jyväskylään oli perustettu suomenkielisiä kouluja jo ennen seminaarin perustamista. Poikalyseo aloitti toimintansa 1858 ja tyttökoulu 1864. Kaupungista muodostui pian suomenmielisyyden ja -kielisyyden keskus, jonka merkittävimpiä vaikuttajia oli Cygnaeuksen ohella piirilääkäri Wolmar Schildt.

Ennen kuin Seminaarinmäen alueen rakennukset valmistuivat ja ne vihittiin käyttöön vuonna 1883, seminaari toimi parinkymmenen vuoden ajan vuokrahuoneissa kaupungin ruutukaavan alueella. Miesosasto opiskeli ensin Kauppakadun varrella entisessä kauppias Häggmanin talossa, jota seminaarin muutettua omiin rakennuksiinsa käytettiin pitkään kaupungin raatihuoneena. Sittemmin talossa toimi myös Jyväskylän tyttölukio (1913-1952).

Naisosasto toimi Kauppakadulla niin kutsutussa Räihän perillisten talossa, joka sittemmin toimi lyseon opetustilana ja myöhemmin kuuromykkäinkouluna. Seminaarilaiset opiskelivat ylätalossa ja alempana sijainneessa rakennuksessa toimi tyttömallikoulu. Samoissa tiloissa toimivat myös seminaarin lastentarha ja lastenseimi.

Isa Asp aloitti opintonsa seminaarissa syksyllä 1871. Samaan aikaan Aspin kanssa seminaaarissa opiskelivat muiden muassa runoilija J. H. Erkko, sittemmin oopperalaulajattarena tunnettu Lydia Lagus sekä oppikirjojen tekijä ja suomentaja Hanna Favorin, jotka kuuluivat hänen tuttavapiiriinsä. Tuolloin seminaarin johtajana toimi Karl Gabriel Leinberg ja johtajattarena Charlotte Lydecken.

# data[].attributes.attachment_link.description
Jyväskylän kaupunkiin perustettiin maan ensimmäinen suomenkielistä opetusta antanut kansakoulunopettajaseminaari vuonna 1863. Seminaarin toiminnan suunnittelusta vastannut Uno Cygnaeus nimitettiin sen ensimmäiseksi johtajaksi. Cygnaeuksen seminaarisuunnitelmien esikuvina olivat keskieurooppalaisissa pikkukaupungeissa sijainneet opettajaseminaarit. Jyväskylään oli perustettu suomenkielisiä kouluja jo ennen seminaarin perustamista. Poikalyseo aloitti toimintansa 1858 ja tyttökoulu 1864.

# data[].attributes.body
Reijula, I. (2018). Lahden kaupungin tarkkailuluokat vuosina 1950–1970. Saatavilla 21.5.2024

https://trepo.tuni.fi/bitstream/handle/10024/103352/1526041274.pdf;jsessionid=D86BD96185962A4A95AA3BB48D220E7A?sequence=1

Salenius, P. (2023). Koulukotisijoitus ja miehen identiteetin muodostuminen. Jyväskylän yliopisto, väitöskirja. https://jyx.jyu.fi/bitstream/handle/123456789/86850/978-951-39-9560-7_vaitos16062023.pdf?sequence=1&isAllowed=y

STM. (2016). Lastensuojelun sijaishuollon epäkohdat ja lasten kaltoinkohtelu 1937 - 1983.

https://julkaisut.valtioneuvosto.fi/bitstream/handle/10024/74821/Rap_2016_22.pdf?sequence=1&isAllowed=y

Suomen virallinen tilasto. 2021. Väestöennuste [verkkojulkaisu]. Helsinki: Tilastokeskus.
Saatavilla 18.5.2024 https://www.stat.fi/til/vaenn/2021/vaenn_2021_2021-09-30_tie_001_fi.html

Valta, J. (2002). Ongelmaoppilaat Oulun kansakoulussa vuosian 1874-1974. Oulu University press. https://urn.fi/URN:ISBN:9514267869.

Vaskimo, A. (2012). Naisia työssä: Kerro tarina 1960-luvulta. Saatavilla 21.5.2024 https://kotiliesi.fi/ihmiset-ja-ilmiot/naisia-tyossa-kerro-tarina-1960-luvulta/

Yle. (2020). Sitruunasoodaa ja Tenavatuokio. Miltä tuntui lapsuus 1960-luvulla? Saatavilla 21.5.2024 https://yle.fi/aihe/artikkeli/2020/01/24/sitruunasoodaa-ja-tenavatuokio-talta-tuntui-lapsuus-1960-luvulla

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jyväskylän seminaari

Jyväskylän kaupunkiin perustettiin maan ensimmäinen suomenkielistä opetusta antanut kansakoulunopettajaseminaari vuonna 1863. Seminaarin toiminnan suunnittelusta vastannut Uno Cygnaeus nimitettiin sen ensimmäiseksi johtajaksi. Cygnaeuksen seminaarisuunnitelmien esikuvina olivat keskieurooppalaisissa pikkukaupungeissa sijainneet opettajaseminaarit. Jyväskylään oli perustettu suomenkielisiä kouluja jo ennen seminaarin perustamista. Poikalyseo aloitti toimintansa 1858 ja tyttökoulu 1864. Kaupungista muodostui pian suomenmielisyyden ja -kielisyyden keskus, jonka merkittävimpiä vaikuttajia oli Cygnaeuksen ohella piirilääkäri Wolmar Schildt.

Ennen kuin Seminaarinmäen alueen rakennukset valmistuivat ja ne vihittiin käyttöön vuonna 1883, seminaari toimi parinkymmenen vuoden ajan vuokrahuoneissa kaupungin ruutukaavan alueella. Miesosasto opiskeli ensin Kauppakadun varrella entisessä kauppias Häggmanin talossa, jota seminaarin muutettua omiin rakennuksiinsa käytettiin pitkään kaupungin raatihuoneena. Sittemmin talossa toimi myös Jyväskylän tyttölukio (1913-1952).

Naisosasto toimi Kauppakadulla niin kutsutussa Räihän perillisten talossa, joka sittemmin toimi lyseon opetustilana ja myöhemmin kuuromykkäinkouluna. Seminaarilaiset opiskelivat ylätalossa ja alempana sijainneessa rakennuksessa toimi tyttömallikoulu. Samoissa tiloissa toimivat myös seminaarin lastentarha ja lastenseimi.

Isa Asp aloitti opintonsa seminaarissa syksyllä 1871. Samaan aikaan Aspin kanssa seminaaarissa opiskelivat muiden muassa runoilija J. H. Erkko, sittemmin oopperalaulajattarena tunnettu Lydia Lagus sekä oppikirjojen tekijä ja suomentaja Hanna Favorin, jotka kuuluivat hänen tuttavapiiriinsä. Tuolloin seminaarin johtajana toimi Karl Gabriel Leinberg ja johtajattarena Charlotte Lydecken.

# data[].attributes.attachment_link.description
Jyväskylän kaupunkiin perustettiin maan ensimmäinen suomenkielistä opetusta antanut kansakoulunopettajaseminaari vuonna 1863. Seminaarin toiminnan suunnittelusta vastannut Uno Cygnaeus nimitettiin sen ensimmäiseksi johtajaksi. Cygnaeuksen seminaarisuunnitelmien esikuvina olivat keskieurooppalaisissa pikkukaupungeissa sijainneet opettajaseminaarit. Jyväskylään oli perustettu suomenkielisiä kouluja jo ennen seminaarin perustamista. Poikalyseo aloitti toimintansa 1858 ja tyttökoulu 1864.