# data[].attributes.body
Félix Dujardin,va inventar el terme Anisakis (1845) com a subgènere del gènere Ascaris Linnaeus (1758). El nom d'Anisakis es basa en l'anis (prefix grec per a diferents) i akis (grec per espina o espècie). Dues espècies van ser incloses en el nou subgénero, Ascaris (Anisakis) de  Rudolphi, (1809) i Ascaris Simplex  (Anisakis)  de Rudolphi, (1809).

Karl Asmund Rudolphi (1771 – 1832) va ser naturalista,considerat el "pare de l'helmintologia".

Félix Dujardin (Tours 5 de abril de 1801-Rennes,8 de abrilde 1860)va ser un metge,naturalista,geòleg i zoòleg francès.

# data[].attributes.body
Anisakiosi és el nom d'una parasitosi intestinal causada per paràsits de l'espècie Anisakis, adquirits després de dinar mariscs o peixos cruus.

# data[].attributes.body
L'agent etiològic és lanisakis,el qual és un paràsit (Helmint).Existeixen larves infectives híbrides que tenen propietats al·lergèniques.
Una vegada al medi aquàtic, l’anisakis creix i arriba a la seva forma adulta. Ha de ser ingerit per algún crustaci per a que sobrevisqui, i a l’interior d’aquestos segueix el seu desenvolupament. Aquests crustacis són devorats per peixos i és llavors quan la larva acaba, per error, a l’organisme humà, per mitjà de la via d'entrada de l'aparell digestiu. És a dir el mecanisme de transmissió és quan una persona es menja un peix que té en el seu organisme l’anisakis (aquests peixos són la font d'infecció). I és un mecanisme de transmissió indirecta.

# data[].attributes.body
La majoria dels símptomes són a causa de danys directes als teixits del tracte gastrointestinal o reacció al·lèrgica al paràsit.
En general, la larva tracta de penetrar en la mucosa del sistema digestiu i acaba morint en el camí. La presència del paràsit mort estimula una reacció inflamatòria intensa, que pot provocar una massa o abscés a l'esòfag, estómac o intestí.

L' anisakiosi gàstrica --> dolor agut de l'estómac, febre baixa, nàusees i vòmits.

L' anisakiosi intestinal --> dolor abdominal intensa, distensió abdominal, febre, obstrucció intestinal per la massa inflamatòria i diarrea amb sang o moc.

# data[].attributes.body
La larva sol quedar-se a l'intestí prim i rarament arriba al intestí gros. Pot perforar l'intestí, caient en la cavitat peritoneal i provocant un quadre de peritonitis.

# data[].attributes.body
El millor tractament és l'extracció del paràsit per mitjà d'una endoscòpia digestiva alta.

Alguns pacients requereixen l'extracció del cuc per mitjà d'una cirurgia urgent (quan hi ha complicacions que posen en risc la salut).

A vegades el tractament simptomàtic de l'anisakis és suficient, ja que es sol acabar curant sola amb el pas del temps.

Per al tractament dels símptomes al·lèrgics, se solen recomanar antihistamínics, corticoides, i fins i tot adrenalina.El tractament de l'anisakiosi amb medicaments antiparasitaris podria ser d'utilitat.

# data[].attributes.body
Cuina el peix sempre a més de 60 graus.

Demana sempre al teu peixater que li tregui les vísceres al teu peix com més aviat

Fes un examen visual exhaustiu abans de cuinar el peix, especialment de la zona al voltant de les vísceres.

No pateixis quan consumeixis peix que compris congelat: és totalment segur.

Extrema totes les precaucions si ets al·lèrgic al paràsit.

# data[].attributes.headline
Grup de risc, factors de l'hoste i factors secundaris

# data[].attributes.subject
Grup de risc, factors de l'hoste i factors secundaris

# data[].attributes.body
El grup d'alt risc el formen les persones sensibilitzades que mostren una reacció d'hipersensibilitat de tipu I a les poques hores després de la ingesta de peix o cefalòpodes infestats.

Potser altres factors que podrien explicar hipotèticament aquest increment d'anisakis en el peix siguin l'augment de la temperatura de l'aigua, que reduiria el temps d'eclosió dels ous, i l'explotació de nous caladors en els quals la presència d'anisakis fora major per tractar-se d'un hàbitat més favorable

# data[].attributes.body
Període d'incubació:

Es poden presentar símptomes gastrointestinals a les poques hores d'ingerir el peix. Si les larves emigren a l'intestí prim o gruixut els símptomes triguen a aparèixer de dies a setmanes, depenent de la mida i ubicació de les larves.

Període de transmissibilitat:

No hi ha transmissió directa de persona a persona

Susceptibilitat:

La susceptibilitat és universal