# data[].attributes.headline
Історія назви

# data[].attributes.subject
Історія назви

# data[].attributes.body
Скільки таємниць приховує Чорне море? Скільки “облич” воно мало дотепер і чому воно несе саме це ім'я — Чорне?
Існує безліч історій, легенд, наукових досліджень, що розкривають деякі історичні та наукові секрети моря.
В одній із теорій його виникнення йдеться про те, що біля 80 тисяч років тому на його місті було прісне озеро з рівнем глибини, значно нижчим від теперішнього. По закінченню льодовикового періоду озеро збільшилось та покрило собою чималі площі, що, напевно, послужило причиною міркувань щодо всесвітнього потопу. Багато мешканців прісноводного світу загинуло під тонами води і, таким чином, їх розклад призвів до виділення у водному середовищі сірководню, наявність якого добре помітна й сьогодні, через тисячоліття і крізь кліматичні та геологічні зміни.
Саме із цією теорією походження моря пов'язана легенда походження його назви.
Через вміст сірководню море набуває темного кольору і якщо протягом тривалого часу розміщати металеві речі, на приклад, якорі на глибині більше 150 м, то вони  покриються нальотом та набудуть чорного кольору. Звідси і назва моря.
Існує також інша версія походження назви Чорного моря. Ще в давні часи азіатські мореплавці надавали сторонам світу властивості кольорів. Оскільки в їхньому розумінні Чорне море знаходилось на Півночі, а Північ характеризувалася чорним кольором, то й назва моря була відповідна — Чорне.
Існує також згадка про історію, коли турки намагалися захопити землі морського узбережжя, але мали чималі труднощі в навігації і нерідко натрапляли на  жорсткий опір з боку морської стихії. Так вони і прозвали море Караден-гіз, що означає “чорне”, “погане”.
Відомо, що Чорне море мало безліч попередніх назв, з якими воно асоціювалося для тутешніх народів. Аксикським (Негостинним) його називали древні греки, які попадали в немилість морської стихії та мали чималі проблеми з навігацією. Іноді ті ж греки називали його Скіфським, на ім'я своїх скіфів — основних ворогів, що мешкали на північній частині морського узбережжя.  Пізніше його було перейменовано на Евксинське (Гостинне), коли під час чергового морського походу на Тавріду греки зіткнулися з неймовірним штормом та величезними стихійними хвилями. В надії на порятунок греки змушені були повернути додому, але не всі врятувалися, і рідних земель Еллади дісталися лише невелика купка воїнів. Налякані та вдячні греки переглянули погляди щодо народу Тавріди та свого життя, і назвали море Евксинським (Гостинним).

# data[].attributes.headline
ЦІкаві факти 

# data[].attributes.subject
ЦІкаві факти 

# data[].attributes.body
Азовське море — наймілкіше море у світі. Середня глибина Азовського моря — 8 м, максимальна 13,5 м Середня солоність 13,8‰. Найбільша солоність Азовського моря у затоці Сиваш — до 25 ‰. У водах Азовського моря мало солі. Через це воно взимку часто швидко замерзає. Медики стверджують, що пісок, що знаходиться на берегах Азовського моря, має цілющі властивості. За кількістю рослинних та тваринних організмів Азовському морю немає рівних у світі. За рибопродуктивністю, тобто кількості риби на одиницю площі, Азовське море в 6,5 разів перевершує Каспійське, в 40 разів — Чорне і в 160 разів Середземне море. За віддаленістю від океану Азовське море є найконтинентальнішим морем планети. Азовське море у різні часи і в різних народів мало різні назви. Меоти й інди, які жили на узбережжі ще до нашої ери, називали його Тамарунда – Годувальниця Чорного моря; стародавні греки – Меотида (від назви племені); римляни – Меотійське болото, слов’яни – Сурозьке абоСинє, араби – Бар-ель-Азов – Темно-синє море; татари – Азов – кінець, гирло (за розташуванням моря у гирлі Дону). Унаслідок річкових наносів та руйнування берегів у морі щорічно нагромаджується близько 12 млн т твердих речовин. В результаті цих осадів відбувається поступове обміління. Наприкінці ХХ ст. в Азовському морі розповсюдилася хижа чорноморська медуза. Вона пожирає планктон, а після відмирання її отруйні рештки нагромаджуються на дні. Це призвело до утворення в морі мертвих зон, в яких спочатку зникли рачки, а потім і промислові риби. Затока-озеро Сиваш має дуже високу (до220 ‰) солоність води і є великим резервуаром натрієвої, магнієвої, бромної солей.

# data[].attributes.body
Чорне море — внутрішнє море басейну Атлантичного океану, омиває береги України, Росії, Грузії, Туреччини, Болгарії і Румунії. Площа 422 тис. км ²,. середня глибина 1271 м, максимальна — 2245 м. Керченською протокою Чорне море сполучене з Азовським, протокою Босфор — з Мармуровим морем. У Чорне море впадають Дунай, Дніпро, Дністер, Південний Буг та інші ріки.

Найбільший півострів — Кримський, найбільші затоки у берегів України - КаркінІтська, Каламітська, Феодосійська, Джарилгацька. Островів мало (Зміїний, Джарйлгач та ін.). Поширені піщані коси. Взагалі береги розчленовані мало.

Кліматичні умови Чорного моря визначаються розташуванням значної його частини в субтропічному поясі. Зима тепла і волога, літо жарке і сухе.

Середня солоність Чорного моря 21,8%о. Температура поверхневих вод влітку від +24 до +26 С, у мілководних затоках — до +29 С. Взимку температура води в середньому дорівнює +8 С. У суворі зими в північно-західній і півяічно-східній частинах Чорне коре замерзає.

Характерною особливістю моря є наявність у його глибинних водах сірководню, рівень якого підвищується і вже досяг позначок -100-200 м, що негативно відбивається на органічному житті.

У Чорному морі промислове значення мають червоні водорості, із риб — хамса, ставрида, кефаль, камбала, скумбрія, із безхребетних — мідії, креветки, устриці. Узбережжя Чорного моря — головний рекреаційний район України: Море відіграє велику роль у внутрішніх і зовнішніх транспортних зв'язках (порти Одеса, ІллІчівськ, Південний та ін.). Розпочато освоєння шельфу (видобуток газу, у перспективі — нафти).

# data[].attributes.headline
Азовське море

# data[].attributes.subject
Азовське море

# data[].attributes.body
Азовські; море — внутрішнє море басейну Атлантичного океану в межах України і Росії. Площа 39 тис. км ², середня глибина 7,4 м, Максимальна — 15 м (наймілководніше море Землі).

Найбільші затоки — Сиваш, Обіточна, Бердянська, Таганрозька. Островів мало. Характерні довгі піщані коси — Арабатська Стрілка (довжина 115 км), Федотова, Бердянська та ін. В море впадають Дон, Кубань, а також малі річки.

Для району Азовського моря характерним є помірно континентальний клімат. Влітку температура води в морі підвищується до +25-30 С, взимку на півночі має температуру від 0 до -З С, на півдні — від 0 до +3 С. У суворі зими море може повністю покритися льодом товщиною до 90 см.

Солоність води в морі збільшується, оскільки скоротився річковий стік головних рік. Рівень води в Азовському морі підтримується за рахунок надходження солоніших вод Чорного моря. Солоність води в Азовському морі зараз досягла в середньому 13,8 %о і продовжує зростати, що згубно впливає на прісноводні види органічного світу.

Органічний світ Азовського моря характеризується високою продуктивністю. Водяться азовський дельфін, 79 видів риб, з яких найбільше значення мають тюлька, хамса, камбала, бички, оселедець, а також осетрові — осетер, севрюга.

Узбережжя Азовського моря використовується для рекреації. Найважливіші порти — Маріуполь, Бердянськ. Промислове значення мають солі Сиваша. Шельф перспективний для пошуків нафти, газу, розсипних родовищ корисних копалин. У1999 р. біля мису Казантип відкрито перше газове родовище.