# data[].attributes.body
Gdańsk határvidéken fekvő kikötővárosa különböző nemzetiségek és vallások találkozóhelye volt. A demokrácia akkori oázisát 1308-ban foglalták el a keresztesek. 1454-ben Gdańsk saját kérésére lett Lengyelország része. A Köztársaság Gdańsknak nagy szabadságot adott, Kázmér király pedig – a Nagy Kiváltságokat, ami áldásos hatással volt Gdańsk fejlődésére. 1793-tól Gdańs porosz fennhatóság alá került, 1807-1815 közt Szabad Város volt, majd 1920-ig Danzig néven német város volt.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Varsó merőben eltér az eddig megismert barátságosabb, homogénebb városoktól.

Nincs igazán egy központi tere, a látnivalók viszonylag szétszórva helyezkednek el. Az építészet is meglehetősen sokszínű, a gótikustól a szocialista betonkolosszusokon át a mai csupa üveg és króm modern irodaépületekig megtalálható itt minden.

Varsót nagyon megviselte a világháború, épületeinek mindössze 15 százaléka maradt épen. Még az is felmerült, hogy máshova költöztetik a fővárost, de végül újjáépítése mellett döntöttek. 1949 és 1963 közt a felújítás az óvárosra koncentrálódott, és olyan jól sikerült, hogy felületes szemlélő meg nem mondaná, hogy a házak többsége nem kétszáz éves.

Királyi Vár

A városnézést a legrégebbi negyedben, az óvárosban indítottam, ahol a Királyi Vár helyezkedik el. Története a 15. századra nyúlik vissza, számtalanszor átépítették, felgyújtották, kifosztották, úgyhogy igen mozgalmas múltra tekint vissza. 1944-ben szinte teljesen elpusztult egy robbantásban, csak 1971-en kezdtek neki újjáépítésének. Ma már Európa egyik legnagyobb kiállítási központja, Varsó történelmi belvárosával együtt a világörökség része.

Természetesen a legnagyobb terem a legdíszesebb, de az én személyes kedvencem az a szoba volt, ahol különösen tetszett a parketta mintája. Ennek fotózásával igen megszenvedtem, mert mire sikerült a rajta tébláboló három turistát leterelni, a hátam mögött már ott toporgott másik négy. Mint egy zsák bolha, csak jöttek és jöttek. De kitartó voltam, és csak elkattintottam a megálmodott képet!

A palotának is helyet adó téren mintegy 40 reneszánsz, barokk és gótikus ház emelkedik, szép összhangban. A 34 és 36 számú épület eredeti, a többit a 2. világháború után újjáépítették.

POLIN múzeum

A sétám következő állomása a lengyel zsidók történetét bemutató POLIN múzeum volt, amely egy fantasztikus kortárs épületben kapott helyet. A kiállítás tematikája a középkoriban Lengyelországba érkezett utazó kereskedőkkel kezdődik, majd átölelve több száz évet a holokausztig és a háború utáni évekig tart. Egy igazán megható múzeum, amely minimum elgondolkodtatja, de könnyen megkönnyezheti a látogatót.

Kultúra és Tudomány Palotája

Déli irányba továbbhaladva jutottam el a Kultúra és Tudomány Palotájához (PKiN). Ez az 1955-ben épített torony a szocialista-realista építészet ikonikus épülete. Itt tartották az ötödik Világifjúsági és Diáktalálkozót, de helyet adott „nyugati" rendezvényeknek is: 1967-ben itt koncertezett a Rolling Stones is, mely az első alkalom volt, hogy neves nyugati rock együttes a vasfüggönyön túl lépett fel.

A „Sztálin esküvői tortájának" is gúnyolt épület 43 szintjén irodák, múzeumok, mozik, könyvesboltok és egy 3000 fős konferenciaterem kapott helyet, de turistaként a legjobb része a 30. emeleten levő kilátó. A kilátás is érdekes, de én főleg magát a kilátó-szintet csodáltam, elképesztően magas boltíveivel, oszlopaival.

Mysia 3

Az egyedi bevásárlóközpont, a Mysia 3 egykor a kommunisták irodája volt, innen kontrollálták és cenzúrázták a médiába kerülhető információkat. Manapság dizájn butikok, ékszerüzletek és fiatal tervezők szalonjai találhatóak az első három emeletén, míg a legfelső szint kiállításoknak és koncerteknek ad helyet - a cenzúrázatlanság nevében.

Kopernikusz Tudományos Központ

A folyópart mellett áll a Kopernikusz Tudományos Központ, aminek minden porcikája interaktív, úgyhogy igazán szórakoztatóan mutat be technikai kunsztokat. A múzeum rendkívül népszerű, úgyhogy érdemes előre foglalni jegyet, ha nem akartok órákig sorban állni.

Egyetemi könyvtár

Ehhez nagyon közel van az egyetemi könyvtár, ami egyszerűen szenzációs, legalábbis a tetején található tetőkert. Az épület mögé kell kerülni, onnan lehet felsétálni és elénk tűnik egy nagy pázsitos park, padokkal, lépcsőkkel, virágágyásokkal, lugasokkal, még egy óriási kerek ablakon a könyvtárba is le lehet kukucskálni.

Visztula Boulevard

Magát a folyópartot is ezerszer jobban kihasználják, mint mi Budapesten. Egyik oldala természetvédelmi terület, ott nincs semmi, csak az erdő, a másik oldalon viszont hosszan húzódó sétányt építettek ki. Itt aztán szuper pihenőhelyek, szökőkutak, játszóterek sorakoznak, megfizethető teraszos éttermekben fogyasztanak a népek, láthatóan élvezik a városukat.

Lazienki Park

A belvárostól délre fekszik a Lazienki Park, ahol csodás kert, díszes tó, színes pávák, ugrándozó mókusok mellett számos múzeum is található. A Lazienki Palota a 18. században az uralkodó nyári rezidenciájául szolgált, manapság pedig múzeumként várja a látogatókat. A park rendkívül népszerű, főleg hétvégeken, amikor gondolakirándulásokra is lehet indulni a tavon, illetve a színpadokon különféle műfajban előadásokat is rendeznek.

Wilanow Kastély, Muzeum Plakatu

Ha érdekel még egy palota, 10 kilométerre fekszik a fővárostól a Wilanow Kastély, melyet egy pompás, 45 hektáros park vesz körül.

Emellett található a Plakátgaléria, Varsó egyik legkülönösebb múzeuma. Az 1966-ban alapított Muzeum Plakatu a világ legrégebbi és így leghosszabb ideje működő plakátmúzeuma. Azzal a céllal jött létre, hogy bemutassa Lengyelország legtehetségesebb grafikusainak kreatív törekvéseit a politikai tartalmú lakátoktól kezdve a koncepcionálisabb, elvont grafikai munkákig. A galéria az egyes művészek bemutatása mellett tematikus, közös kiállításokat is szervez. Korlátozott nyitvatartással rendelkezik, és hétfőn ingyenes a belépés.

Neonmúzeum

A folyó túlpartján a Neonmúzeum igazi retró időutazás. A legtöbb, itt bemutatott neontáblát a Reklame, az állami állami reklámügynökség megbízásából egykor híres designerek tervezték. Mivel akkoriban nem voltak márkanevek vagy magántulajdonban lévő üzletek, a táblákon általában egyszerűen fel volt tüntetve, hogy mi található egy helyen (pl. ékszer, színház, stb.). A kecses, elektromos színű hurkok gyakran teljesen egyedi, kézzel írt betűtípusokat tartalmaztak és a lengyel városi utcák meghatározó jellemzőivé váltak.

Mivel a hidegháború időszakában a neonfeliratokat sok helyen leszedték és félő volt, hogy eltűnnek, Ilona Karwinska fotóművész és párja elkezdte gyűjteni őket. Így alapozták meg a 2012-ben megnyitott Neon Múzeumot, amely legnagyobb gyűjteménye a neon tábláknak Európában. A múzeum a Prága negyedben található, ahova nem sok turista vetődik el - régen rossz hírű környék volt, de ma már biztonságosan lehet itt kóborolni. És gyertek is el ide, nekem ez volt a kedvenc varsói látnivalóm!

Fotoplastikon

Lett volna még egy múzeum, ami nagyon érdekelt, de sajnos felújítás miatt zárva volt. Általában nem írok azokról a helyekről, amit nem látok, de ez olyan különleges, hogy megemlítem, hátha nektek nagyobb szerencsétek lesz. A Fotoplastikon igazi csemege a fotózás szerelmeseinek, mert ez a legrégebbi sztereoszkópikus színház Európában, amely eredeti helyén 1905 óta még mindig működik. A színház a Kaiserpanorama forgó sztereoszkópos képek rendszerén alapul, 24 nézőkéje van, ahol 15-15 mp-ig mutatnak egy fotót.

Ez a fajta szórakozási mód épp a mozifilmek feltalálása előtt született, így nem is volt hosszú életű. A varsói emberek számára azonban ez a hely több mint egy kis frivol szórakozás. A fotoplasztikon túlélte mind a náci inváziót, mind a szovjet irányítást, és a régi békeidőkre emlékeztet. A fotoplasztikont az eredeti tulajdonos unokája vezeti, és a mai napig népszerű találkozóhely Varsóban.

Sőt, még egy múzeum zárva volt látogatásom során, úgyhogy ha ismét el kell jönnöm Varsóba, nem esek majd kétségbe, hogy nincs mit néztem. A régi gyárépületben helyet kapott Gázmúzeum is nagyon izgalmasnak hangzott a leírások szerint, de sajnos átmenetileg ez sem üzemel.

Tejbárok

Ha olcsó és autentikus ételekre vágysz, a legjobb választás egy tejbár. Ez nem bár és nem is csak tej kapható itt, úgyhogy a név ne tévesszen meg - inkább egy egyszerű büfé, házias ételekkel. Jellemzően este 6-ig vannak nyitva, úgyhogy nem vacsorázni, hanem főleg ebédelni járnak ilyenekbe a helybéliek.

Az első tejbár Varsóban 1896-ban nyílt meg, és egyre népszerűbbek lettek, mivel olcsó, de tápláló ételeket kínáltak. Úgy működik, hogy megrendeled az ételt, kifizeted a pénztárnál, fogsz egy tálcát, átveszed a rendelését egy kis ablakon keresztül, majd mindent viszel az asztalához. A legnépszerűbb a Bar Prasowy, én is ezt próbáltam.

Amit feltétlenül érdemes megkóstolni, az a céklaleves (barszcz), a sziléziai kovászos savanyú leves (zurek), a pacalleves (flaczki), illetve a hússal töltött kerek burgonyagombócok (pyzy z miesem).

Ostalgie

Hallottál már az Ostalgie-ról? Ez az a fajta nosztalgia, amit a keletnémetek éreztek a fal leomlása és a rendszer összeomlása után a szovjet rendszerre emlékezve. No, nem a politikát sírták vissza, hanem inkább bizonyos tárgyakat, ételeket, életérzést. Úgy tűnik, hogy a keletnémetek nincsenek ezzel egyedül, mert Lengyelországnak is megvan a saját nosztalgiahulláma, mind az ételekben, mind a divatban. A Pan Tu Nie Stał az egyik trendi ruhaüzlet, és azt jelenti, hogy „nem itt álltál". Az üzlet neve a hosszú sorokra utal, amelyeket az emberek megszoktak a szovjet korszakban.

Szállás

Varsóban a Hotel Warsawa méltóságteljes épületében laktam. A patinás intézmény 1934-es építésekor a kontinens 2. legmagasabb épülete volt. A hotel 2018-ban teljesen megújult, így a komor külső igazi modern belső designt rejt. Bár a reggeli nem büfé jellegű, igazán nem lehet rá panasz, mert így is nagyon sokféle fogást hoznak. A spa nagy előnye, hogy éjjel-nappal nyitva van, így nem kell kicentizni a városnézést annak, aki el akarja csípni. Talán egyedül a parkolás volt előnytelen, csak a személyzet állhat be, és én nem akartam így korona idején, hogy összefogdossák az autómat, így inkább az utcán álltam - szerencsére pont hétvége volt, nem kellett fizetni.
A lengyel körút teljes leírását négy bejegyzésben olvashatod: Krakkó és Kis-Lengyelország Varsó - a legérdekesebb látnivalók Mazuri-tavak, Gdansk, Sopot - a csodás lengyel észak Wroclaw és Alsó-Szilézia Az utazás a Lengyel Turisztikai Hivatal segítségével valósult meg, amit ezúton is köszönök. Az együttműködés a felkeresett helyek kiválasztását, valamint a szerzői szöveget nem befolyásolta - az 100% travellina:-) Hasznosak voltak a fentiek? Szívesen olvasol ilyen útleírásokat, tippeket? Ha igen, és nem lenne ellenedre valamivel viszonozni a blogba fektetett munkámat, könnyen megteheted úgy, hogy neked ne kerüljön semmibe! Ha itt a weblap jobb sávjában (mobilos verzióban a lap alján) levő booking.com kockában keresel szállást, azaz itt ütöd be, hova és mikor utaznál, a rendszer ugyanoda navigál, mintha közvetlenül írtad volna be az adatokat ezen a lapon. A szállás neked ugyanannyiba kerül majd, booking-on a genius kedvezményed is megmarad, de a rendszer érzékeli, hogy tőlem indult a foglalás, így kapok egy pici jutalékot. Minden nap több órát töltök gép előtt, hogy ilyen ingyenes tartalmat írjak nektek és nem állnak mögöttem szponzorok, azaz ez amolyan lelkes "közszolgálat":-). A számodra költségmentes támogatásod nekem további utakat tesz lehetővé és ígérem, azokról is hasznos beszámolók készülnek majd!:-)

# data[].attributes.attachment_link.title
Varsó - a legérdekesebb látnivalók - Travellina

# data[].attributes.attachment_link.description
Varsó merőben eltér az eddig megismert barátságosabb, homogénebb városoktól. Nincs igazán egy központi tere, a látnivalók viszonylag szétszórva helyezkednek el. Az építészet is meglehetősen sokszínű, a gótikustól a szocialista betonkolosszusokon át a mai csupa üveg és króm modern irodaépületekig megtalálható itt minden. Varsót nagyon megviselte a világháború, épületeinek mindössze 15 százaléka maradt épen.

# data[].attributes.body
Lengyelország lelki fővárosa

# data[].attributes.body
2015. december 11-én Katowice elnyerte az UNESCO Kreatív Város címét a zene területén. Mindezt alaposan megérdemelte. Itt kerül megrendezésre a nemzetközi világzenei vásár, a legkülönfélébb zenei műfajok hangversenyei, itt működik a Lengyel Rádió és Televízió Nemzeti Zenekara, valamint a II. fokú Zeneakadémia. A város a kultúrára épít, különösen a zenére, és nyitott az új stílusokra és eseményekre. Katowice a „nagy események városa”

# data[].attributes.attachment_link.description
Látnivalók, látnivalók és tereptárgyak Bielsko-Biała, Lengyelország listáját érdekes helyek a Bielsko-Biała térképen export lehetőségét

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Virtuális csehországi utazásunk során most Észak-Morvaország (Morva-Szilézia) „fővárosába", Ostravába, az egykori szén és acél központba kalauzoljuk el olvasóinkat. Ostrava nevéhez a magunk fajta „cocializmusban" felnevelkedett emberkéknek, - már ha egyáltalán még emlékszünk a földrajz órákon elhangzottakra - a nehézipar, a bányászat, és a kohászat kifejezéseket társították. Ez persze egyet jelentett az elviselhetetlen ipari szmoggal, korommal, füsttel. Ostrava ugyanis maga volt a tömény környezetszennyezés, a város ahol a mérgezett folyókba, patakokba lépni sem volt túl egészséges, nemhogy fürödni, a hely ahol az emberi tüdő gyors és biztos pusztulásnak indult. Jóllehet az iparosítás kártékony hatásairól (legalábbis a hazai fronton) a szocialista sajtó nem igazán számolt be, de pl. Ostrava esetében a probléma már igencsak átlépett minden határon. Így nem meglepő, hogy az 1970-es évek végén, a 80-as évek elején Csehországról, pontosabban Csehszlovákiáról írt Panoráma útikönyvekben sem próbálják túlzottan szépíteni a helyzetet. „Már a környéken sötét minden a füsttől és a pernyétől. Ahol az ég időnként vörösen villózik, arrafelé vannak a nagykohók."

„ Ostravát a turisták elsősorban nem a műemlékek miatt látogatják, bár egy kevéske azokból is akad."-írja Firon András, a Csehországi Utazások című könyv szerzője. Bizony, ebben az időszakban a turisták nem is igen látogatták a várost, hacsak nem azok akik valami elemi indíttatást éreztek a bányák, és kohászati üzemek meglátogatására, az ott folyó „szorgos munka" közeli megfigyelésére. Ostrava és környéke leginkább csak a mazochista hajlamú turisták vagy az életüket meguntak számára jelenthetett élvezetet. De természetesen nem volt ez mindig így. Emlékezzünk meg röviden a város törtéleméről.

Ostravát valamikor hajdanán, a XIII. század végén alapították (egyes források szerint 1267-ben már morva határerődítmény volt), de valljuk be őszintén, egészen a XVIII. századig a vásár tartási joga, a határ közeli elhelyezkedése ellenére sem töltött be igazán hangsúlyos szerepet. Az évszázadok során elsősorban az időnkénti kisebb-nagyobb tűzvészek, a háborúk valamint a járványok (1625-ben a lakosok felét vitte el a pestis) jelentették a főbb eseményeket. A huszita harcok alig voltak a településre befolyással, ugyanakkor a harminc éves háborúban a dán illetve később a svéd csapatoknak is sikerült elfoglalniuk a városkát.

A város lakosai nagyrészt német és lengyel nemzetiségűek voltak. Az Ostrava név előtt egészen a második világháború végéig állt a morva előtag ( Morvaosztrava vagy németül Mährisch Ostrau), amely megkülönböztette az Ostravice (éles) folyó túlparti, sziléziai Ostrava nevet viselő vidéktől.A település a XV. században ugyan elnyerte a városi rangot, de egészen 1763-ig tulajdonképpen csak egyike volt a megannyi szürke, nem igazán, pontosabban hullámzóan fejlődő városkáknak.

Ekkor azonban a település közvetlen közelében kőszéntelepre, majd még további hatalmas kőszén készletekre bukkantak, és ennek köszönhetően Ostrava gyors tempóban alakult át a szürkéből valódi „fekete várossá". Az első nagyobb kohót (Rudolf Vasmű) 1828-ban alapították a közeli Vitkovice nevű településen, majd sorra nyíltak az újabb bányák, épültek, az újabb és újabb üzemek, és hamarosan a kémények százai okádták a fekete füstöt.

Az iparosodással együtt a lakosságszám is radikálisan megnőtt. A XIX. század eleji alig 2000 lakosú városkából az elmúlt csaknem 200 év során 300 ezer főt is meghaladó település jött létre, és ezzel a Cseh Köztársaság harmadik legnépesebb városává vált. Az eleinte inkább csak kaotikusan betelepülő környék az 1900-as évek elején fokozatosan kezdett beleolvadni Ostravába. Az egyre növekvő település a következő évtizedek során magába olvasztott minden körülötte lévő falut (1924-ben egyszerre hetet!) és így jött létre az ún. Velké (Nagy) Ostrava. Az egységes város lehetővé tette a tervszerű fejlesztést, ezért a városban más városokhoz képest hamarabb került sor áram, víz szolgáltatás bevezetésére, vagy éppen a szilárd útburkolat kiépítésére. Az ipari jelentőség miatt a városban igen korán épült ki vasúti közlekedés is. A jelenlegi város összesen 34 egykori önálló települést foglal magába.

Ostrava az Osztrák-Magyar Monarchia legfőbb bányavidékei, kohászati központjai között szerepelt, és az itt edződött szakemberek más monarchia-béli országokban, így Magyarországon is segítettek a helyi bányavagyon kiaknázásában. cseh-morva bányamérnök igen jelentős szerepet játszott a pécsi szénmedence 1913 és 27 közötti korszerűsítésében, aminek révén Horthy Miklós kormányzótól 1928-ban megkapta a magyar királyi bányaügyi főtanácsosi címet! Az ipari, és bányászati termelés a szocializmusban érte el a csúcsát, amikor is a város Csehszlovákia Jarosláv Jicínský „acélszíve" lett, és persze mindeközben a természet és az ember egyaránt fulladozott az elképesztő mértékű légszennyezéstől.

A lakosai által „Fekete Ostravának" hívott városban a szocialista idők végeztével új idők következtek. A több mint 200 éves múltra visszatekintő bányászat egy évtizeden belül szinte teljesen megszűnt, és a közösség vezetői mindent elkövettek a város „kifehérítése" érdekében. A vaskohók, acélüzemek is bezártak, és Ostrava elsősorban a gépgyártásra állt át, és az ipari üzemek káros anyag kibocsátása meredeken visszaesett. Mindez természetesen a környezet minőségének alapvető javulását is hozta magával, így ma már bátran lehet ajánlani minden turista számára Ostrava és térségének felkeresését.

A csúnyácska lakótelepek, ipari negyedek, meddőhányók mellett sok-sok szépet is láthatunk. Nézzünk körül a városban, látogassunk el a valóban kevés számú, de igen értékes műemlékhez (pl. a 75 méter magas üvegtornyos „új" ostravai Városháza épülete), tekintsük meg a helyenként ipari műemlékké öregedett egykori bányatelepeket, a szép templomokat, a múzeumokat (pl. bányászati) vagy éppen a környező természeti csodákat. És azt se feledjük, hogy Ostravában, mint egy igazi cseh munkásvárosban és környezetében igen szép számú sörfőzdére is bukkanhatunk!

# data[].attributes.attachment_link.description
Virtuális csehországi utazásunk során most Észak-Morvaország (Morva-Szilézia) „fővárosába", Ostravába, az egykori szén és acél központba kalauzoljuk el olvasóinkat. Ostrava nevéhez a magunk fajta „cocializmusban" felnevelkedett emberkéknek, - már ha egyáltalán még emlékszünk a földrajz órákon elhangzottakra - a nehézipar, a bányászat, és a kohászat kifejezéseket társították.

# data[].attributes.body
Petrovice község Csehországban, a Bruntáli járásban. Petrovice Zlaté Hory, Město Albrechtice, Janov és Heřmanovice településekkel határos. Lakosainak száma 137 fő.

# data[].attributes.body
Zsolna címerében arany kiszélesedő végű kettős kereszt gyökerekkel olívazöld mezőben, a pajzson a felső rövidebb szárakat két csillag szegélyezi. A kettőskereszt mint jelkép a bizánci időkre nyúlik vissza. Magyarországra az Árpád-házi uralkodók dinasztikus kapcsolatainak révén kerülhetett.