# data[].attributes.body
Marokas dienvidvakaru krastos Pērs Gints, skaists pusmūža kungs elegantā ceļotāja uzvalkā, ar zelta lorneti uz krūtīm, sēž uz savas tvaika jahtas kā saimnieks galda galā un sarunājas ar ''draugiem'' - Trumpeterstroli, misteru Kotonu, Mesjē Ballonu un fon Eberkopfu. Sarunas ievirzās par Pēra bagātību, kā rezultātā draugi viņu apsmej. Viņi nolemj nozagt jahtu ar bagātību un aizbēgt prom.

# data[].attributes.body
Jahta tiek nozagta, Pērs izmisis skrien gar tuksneša krastu. Pērs ir viens un nobijies, tad uzkāpj kokā un sēž.

# data[].attributes.body
Marokiešu nometne tuksneša malā. Kāds vergs pavēsta, ka baltais ķeizara zirgs ir projām. Kareivji lec zirgos un dodas meklēt zagļus, jo citādāk rīkstes netiks taupītas.

# data[].attributes.body
Pērs Gints sēž kokā un ar zaru gaiņā no sevis pērtiķu pulku. Vēlāk prāto - vajadzētu kādu ķert ciet un ādu tam nomaukt. Viens savelkas bailīgi kamolā un paliek brīdi gluži mierā. Pērs sāk pielabināties tam, bet pērtiķis tam neļaujas.

# data[].attributes.body
Rīta agrumā zaglis un slēpējs ar nozagtiem labumiem un zirgu sēž alā, tad dzird Pēru nākam un aizbēg, pametot dārgumus. Pērs tos atrod, paņem, uzkāpj zirgā un jāj uz tuksnesi.

# data[].attributes.body
Pērs atrodas kāda arābu virsnieka teltī, vientuļā oāzē. Meiteņu koris viņu uzskata par vislabāko pravieti un dejo priekš viņa. Viena no meitenēm- skaistā Anitra Pēram iepatīkas, tādēļ viņš meiteni sola iecelt par paradīzes valdnieci.

# data[].attributes.body
Pie Anitras telts ir palmu birze, kur Pērs ar arābu kokli sēž zem kāda koka. Pērs dzied un dejo ar Anitru. Viņš stāsta par sevi un citām lietām, jo visi viņu uzskata par varenu pravieti. Anitra aizmieg, un Pērs liek dārgumus un rotas viņas klēpī.

# data[].attributes.body
Karavānu ceļš, līdz oāzei nav tālu vairs. Pērs uz sava baltā zirga lēkšo pa tuksteni, viņam priekšā Anitra uz segliem. Pērs sola, ka mīlestības dēļ ir gatavs atdot visu, Anitrai tas patīk un slavē viņu. Meitene prasa dārglietas, drēbes un viņš tās dod. Kad to visu ir dabūjusi, tad uzlec uz zirga un aizaulekšo tuksnesī.

# data[].attributes.body
Pērs paliek viens un uzvelk eiropiešu drēbes. Pārskaities par savu muļķību, izdomā, ka ir slikti būt par pravieti un ka jāaizmirst ir viss iepriekš notikušais, lai varētu dzīvi sākt no jauna.

# data[].attributes.body
Vasaras diena. Kalnu augstumos ziemeļu zemē. Pie būdas sēž nosirmojusī Solveiga un vērpj, gaidot Pēru. Lūdz Dievu.

# data[].attributes.body
Pērs atrodas Ēģiptē un plāno nākamo ceļojumu. Apdomā ceļot uz Asīriju, pēc tam uz Sarkano jūru, tad Āzijā uz Babilonu, Troju, Atēnām un visbeidzot uz Sokrata cietumu. Ceļos ilgi un dikti, lai izzinātu sevi, aplūkotu senas kultūras un izpētītu senos krāšņumus. Tad viņam likās, ka stabs ir sācis dziedāt, ko viņš pieraksta savā kabatas grāmatā.

# data[].attributes.body
Liela, no koka izcirsta sfinksa, tālumā redzami Kairas torņi, minareti. Tur viņš satiek Begrifenfeldu, kurš cenšas uzzināt, kas ir sfinska. Kad Pērs saka, ka sfinska ir viņa, vācietis ir sajūsmā un aicina par ķeizaru Kairā.

# data[].attributes.body
Pērs atrodas Kairā. Vācietis aizved Pēru Gintu uz cietoksni, kuru viņš pielīdzina trakonamam. Pērs tiek pasludināts par ķeizaru, jo atminēja sfinksu. Tad viņš iepazīst Huhu, Fellahu un Huseinu, kurš Pēram dod ķeizara dokumentus.