# data[].attributes.body
Posledním úkolem bylo spočítat kolik lidí se právě nacházelo kolem mě v malém okruhu. Jelikož do bylo ještě v pracovní dobu, a v malém parku mimo hlavní centrum, napočítal jsem pouze 4 lidi - a to jsem musel chvíli počkat, než někdo přišel. Celkový průběh byl pro mě zajímavým způsobem, jak si udělat prohlídku městem (až na přímé interakce s cizími lidemi) a určitě bych to rád zase zkusil v nějakém městě, které jsem ještě nenavštívil.

# data[].attributes.body
4. úkolem byla úloha č. 11. Po vystoupení z tramvaje na Žožkově náměstí jsem se měl rozhlédnout, a co nejpřímejší cestou zamířit k nejvyšší budově v přiměřené vzdálenosti. Tou v mém případě byla věž Dómu. K té jsem zamířil ulicemi 1. máje a nábř. Přemyslovců, snažil jsem se jít co nejpříměji (šikmo přes ulice at.) ale dost mi v tom bránila městská zástavba. Došel jsem do parku, který sousedí s vybranoou stavbou.

# data[].attributes.body
Dalším úkolem bylo na nejbližší zastávce nastoupit do první tramvaje, a svézt se 2 zastávky (úkol č. 1). Já jsem měl nejblíže na zastávku Náměstí Republiky - tam jsem chytil tramvaj č. 4 a jel 2 zástavky směrem k hlavnímu nádraží. Vystoupil jsem tedy na Žiškově námestí.

# data[].attributes.body
Poté jsem pokračoval směrem na ulici Denisova, kde jsem splnil další úkol. Úkolem č. 13 bylo zeptat se studenta, kde se nachází katedra geoinformatiky. Identifikovat, kdo je student nebylo složité - horší bylo oslovení, jelikož všichni měli v uších sluchátka. Tázaný student byl přívětiví, a i když si nebyl jistí, kde se katedra nachází, byl ochotný se podívat do map (v mobilu).

# data[].attributes.body
První úkol (č. 3) bylo sledovat 5 minut muže s telefonem. Muže jsem následoval z Horního námestí ulicí Ostružnická, kde se až do konce limitu zasstavil. Zastavil na místě, které nejspíš nebylo jeho cílem - nic neděla, s nikím se nepotkal, tak doufám, že si mě nevšiml a jen se mě nesnažil zbavit. :D

# data[].attributes.body
Cestu jsem začal na Horním náměstí, jelikož jsem si v instrukcích nepřečetl, že máme začít na Žižkově náměstí :). Postupným splněním úkolů jsem se dostal pouze do malého parku na severovýchodě pod Dómem, celá cesta byla celkem přímočará.

# data[].attributes.body
Postupně jsem se dostal přes park a hradby do starého centra ke zbrojnici, což nebyla ve finále tak dlouhá trasa, ale skončila jsem vedle pivovaru. Jestli se mi tím snažil někdo něco naznačit nevím, ale pomohlo mi to alespoň objevit pečená žebírka. Co se nového pohledu na město týče, nijak jsem nezískal. Olomoucí se bez cíle toulám už třetím rokem a v centru je opravdu málo uliček, které jsem neokoukal ze všech směrů a úhlů. Zjistil jsem akorát, že takto přitozeně prozkoumávám každé nové i známé město.

# data[].attributes.body
Sledování psa bylo velice zábavné, neboť chodil 5 minut neustále kolem dokola na tom samém místě. Alespoň hrála pořád hudba.

# data[].attributes.body
Nezačal jsem na Žižkově nám., neboť jsem si to chtěl udělat těžší. Od parku pod dómem se mi to ale nepodařilo, tak jsem přešel ke staré bráně. Našel jsem nejbližší lavičku a za zvuků žesťů jsem se zaposlouchal do konverzace tamních alkoholiků. Nerozuměl jsem jedinému slovu.

# data[].attributes.body
Naneštěstí jsem neobjevil žádnou novou lokalitu, ale i přesto to byla zajímavá zkušenost.

Trasa byla zaznamenána v aplikaci Mapy.com pomocí nástroje stopař

# data[].attributes.attachment_caption
3. Až narazíte na muže s telefonem v ruce, sledujte jej alespoň 5 minut

# data[].attributes.body
Opět jsem setrval na stejném místě dokončení posledního questu a objevil se muž s oranžovým batohem, který si v povzdálí vytáhnul telefon. Po chvíli sledování ho zaujala cedule na obrázku a poté směřoval přes dolní náměstí směrem k Šantovce.

# data[].attributes.attachment_caption
10. Čekejte, až kolem vás projede auto, zapamatujte si jeho barvu, najděte nejbližší 
výlohu, kde je nějaký produkt ve stejné barvě.

# data[].attributes.body
Na stejném místě z předchozího questu jsem vyčkal na projíždějící auto a první bylo černé Mitsubishi na obrázku.

Nejbližší výlohu s produktem (černá plechovka) jsem našel v ulici Ztracená.

# data[].attributes.body
4. Sedněte si na nejbližší lavičku v blízkosti lidí, poslouchejte nenápadně, o čem mluví (nebo prostě vyhledejte “statické” lidi a poslouchejte, co řeší)

Hledal jsem nejbližší statickou skupinku lidí a natrefil na 3 osoby stojící před hotelem OREA Arigone. Bavili se stavbě a montáži nějakého stavebního objektu, ale po kratší chvíli se navzájem rozloučili a odešli.

# data[].attributes.attachment_caption
8. Jděte 200 kroků kamkoliv, pak pokračujte dalším úkolem.

# data[].attributes.body
Následně jsem šel 200 kroků dále ve směru centrum a skončil jsem na začátku ulice Univerzitní

# data[].attributes.attachment_caption
1. Běžte na nejbližší zastávku MHD a svezte se 2 stanice prvním spojem, co pojede
(pokud nechcete platit, běžte pěšky).

# data[].attributes.body
Jako první jsem se vydal na tramvajovou zastávku Žižkovo náměstí, kde jely tramvaje oběma směry zároveň a ujel jsem 2 zastávky směrem centrum a vystoupil na Náměstí Republiky

# data[].attributes.body
Cesta začala tramvají která jela na nádraží. Nejbližší obchod od tramvaje byla Bennu lékárna.

Zde byl nejlevnější produkt za 73 korun a měl růžovou barvu.

Pak následovala babička v růžové bundě. Běh sto metrů byl odhadnut velmi hrubě a pak následovalo 200 kroků. Bohužel v oblasti nebylo moc lidí na lavičkách, které by šlo nenápadně poslouchat. Poblíž byl kluk a holka na lavičce a zdálo se, že kluk pouštěl holce hudbu.

# data[].attributes.body
Celkově je to zajímavý nápad, jen to chce provést někde, kde to člověk nezná. U tady jsem sice našel uličky, který jsem neznal, ale spíš jsem zjistil, jak moc to tu znám.

# data[].attributes.body
Nakonec jsem se měl zeptat důchodce na čas. V tu chvíli v okolí žádný nebyl a já už docela spěchal, tak jsem jen koukl na hodinky a smel o tři dveře dál. Řekl bych, že tam mají pěkný zvěřinec a řídí to tam paní Kanonová.

# data[].attributes.body
Přisedl jsem si k rodince na hřišti. Nic zajímavého jsem se ale nedozvěděl, protože se bavili o každodenních věcech. Taky se trochu ztišili, když jsem přišel. Hezký ale bylo, když se táta začal točit s klukem na kolotoči.

# data[].attributes.body
Dál jsem se vydal rovně a druhou ulicí doprava. No nebylo to druhou, ale první, protože byla úzká a to mě jako orienťáka zlákalo. Stejně tak jsem se nechal zlákat průzkumem parčíku a zídkou v té uličce. Pak jsem se vydal hledat povídající si dvojici.

# data[].attributes.body
Nestihl jsem vyfotit auto, ale byla to olivově zelená. Vydal jsem se po třídě kosmonautů (přece nepůjdu stejnou ulicí zpátky) hledat výlohu s olivově zelenou věcí. No… když jsem deset minut nepotkal žádno výlohu, vrátil jsem se k papírnictví u Bystřičky, kde byly ve výloze toaleťáky v podobné barvě.

# data[].attributes.body
Začínal jsem cestou tramvají (pešky) na hlavní nádraží. Cestou bylo docela rušno.

# data[].attributes.body
Trasa byla zaznamenána pomocí funkcionality Stopař z mapy.com. Zajímavý zážitek. Dovedl bych si obdobný způsob aplikovat na poznávání měst v zahraničí.

# data[].attributes.body
Poslední úkol bylo nasnadě splnit rovnou bez čekání, ovšem paní s podpatky černých kožených bot značky Baťa rychle nastoupila do auta, které ihned odjelo.

# data[].attributes.body
Vyrazil jsem kolem funkcionalistické budovy Správy železnic a obešel blok budov dle instrukcí. Na konci jsem se octil uprostřed obytné zóny a kromě spousty ohromných SUV zde stál tento skromný a praktický dopravní prostředek.

# data[].attributes.body
Minulý úkol nebylo možné splnit, ale následující byl velmi příhodný, jelikož přímo přede mnou kráčel muž s brašnou, telefonující s mobilem v ruce, zastavil se však u autobusové zastávky Náměstí Hrdinů, kde se ukázalo, že je to řidič autobusu, který střídal na tomto místě jiného. Nu což, nezbývalo nic jiného než nastoupit do stejného autobusu, se kterým jsem dojel až na Tržnici.

# data[].attributes.body
Od zastávky jsem se vydal ve směru jízdy a chtěl zatočit druhou ulicí doprava, nicméně tu probíhají opravy a nebylo možné odbočit.

# data[].attributes.body
Omylem jsem neuposlechl zadání a začal putování po výuce předmětu Němčina pro začátečníky 2 na katedře germanistiky na nejbližší zastávce náměstí Republiky. Odtud jsem jel načerno 2 zastávky a vystoupil na zastávce náměstí Národních hrdinů.

# data[].attributes.body
Napokon pekná prechádzka (alebo prokrastinácia bakalárky?) o celkovej dĺžke 3,7 km zaznamenávaná na Stravu. Cestou na intrák zisťujem, kde je to v meste rozkopané a počúvam štebotajúce vtáčiky v rozárku.

# data[].attributes.attachment_caption
Zeptejte se důchodce, kolik je hodin. Podle poslední číslovky (například když odpoví 10:35, tzn. 5) odpočítejte dveře až dojdete k těm posledním (podle té číslovky). Zdokumentujte je a zamyslete se, co se za nimi v některé z místností může 
odehrávat

# data[].attributes.body
Pokračujem na Horné námestie, kde usudzujem, že pýtať sa na čas vedľa radnice s orlojom je celkom hlúpe. Idem tak smerom na Dolné, kde sa dvoch dôchodkýň pýtam na čas - 12:38. Idem tak o 8 dverí ďalej a nachádzam jedny, za ktorými sa toho očividne deje relatívne veľa. Premýšľam, čo sa asi akurát deje napríklad v Centre budhizmu diamantovej cesty...

# data[].attributes.attachment_caption
Až narazíte na muže s telefonem v ruce, sledujte jej alespoň 5 minut

# data[].attributes.body
Vraciam sa k električkovej trati, kde vidím študenta s telefónom v ruke. Dodržiavam bezpečnú vzdialenosť (lebo prenasledovať ľudí je fakt divné). Možno tá vzdialenosť bola až príliš bezpečná, lebo po chvíli ho strácam a tak pokračujem smerom, ktorým som ho videl ísť naposledy.

# data[].attributes.attachment_caption
Rozhlédněte se, zaměřte se na nějaký vysoký objekt (kostelní věž, komín, vysoká 
budova apod.) v dálce (co považujete za “dálka” je na vás). Běžte k tomuto objektu 
co nejpřesněji po vzdušné čáře (euklidovská vzdálenost)

# data[].attributes.body
Z námestia vidím na vežu katedrály, tak sa takmer rovnakou cestou vraciam naspäť. Idem cez trošku pofidérnu ul. Mlčochovu, kde som už dlhšie nebol. Pri katedrále je pár turistov.

# data[].attributes.attachment_caption
Běžte na nejbližší zastávku MHD a svezte se 2 stanice prvním spojem, co pojede (pokud nechcete platit, běžte pěšky).

# data[].attributes.body
Od fakulty idem k zastávke 17. listopadu, no najbližší autobus má len jednu zastávku na hlavák. Presuniem sa tak na Žižkovo námestie, odkiaľ ide električka č. 4 do mesta. Pešo sa prechádzam na Nám. republiky.

# data[].attributes.attachment_caption
Zeptejte se studenta (musíte odhadnout), jestli neví, kde je Katedra geoinformatiky

# data[].attributes.body
Začínam pred hlavnou budovou fakulty, kde sa pýtam študenta chémie - ten ma posiela na hlavnú budovu, že katedra sa pravdepodobne nachádza niekde na 3. - 4. poschodí v sekcii geografia. Tak si obídem budovu fakulty a KGI na nej nenachádzam :/

# data[].attributes.body
Zeptat se studenta jestli neví kde je katedra KGI...

Týpečka jsem odchatil na šalinové (tramvajové) zastávce, myslím že to byl ještě středoškolák. Věděl kde je filda, ale KGI prej neví. Tak jsem mu poděkovel a šel směrem do školy (nepodařilo se mi ho vyfotit, ani se to v tu chvíli nehodilo, bylo okolo dost čumících lidí).

Pro zaznamenání trasy jsem požil stopaře v Mapy.com. Ušel jsem 1,1 km téměř za 22 minut.

# data[].attributes.body
Duchovní památka...

Došel jsem ke Kostelu Panny Marie Sněžné a přemýšlel jsem nad různými věcmi a zároveň jsem se poohlížel po studentovi kterého bych se zeptal jestli neví kde je katedra KGI...

# data[].attributes.body
Zeptat se důchodce kolik je hodin...

Měl jsem štěstí a když jsem šel po schodech Jakubským vpádem, tak jsem narazil na důchodkyni původem zo Slovenskej republiky. Řekla mi že je desať hodín päťdesiat sedem minút a tak jsem začal počítat sedm dveří (po mojí straně chodníku, jinak bych moc daleko nedošel) a přišel jsem ke Kanovnické rezidenci, která měla falešná okna, byla za nimi zeď.

# data[].attributes.body
Vydejte se opačným směrem, po které jdete. Pak jděte nejbližší ulicí doleva. Následně druhou odbočkou doprava, a následně hned první odbočkou doprava.

Trošku jsem si to upravil protože v parku povodí Moravy kácelo stromy a nedalo se tam jít. A tak jsem se vydal přes park Jakubským výpadem ke Zbrojnici.

# data[].attributes.body
Sedněte si na nejbližší lavičku a poslouchejte skupinku lidí o čem si povídají (nenápadně).

Začínal jsem na Žižkáči kde byl zrovna stánek kofi-kofi kde si objednávali lidé kávu a široko daleko žádná jiná skupinka lidí nebyla.

Paní nevěděla co je to Matcha a barmanka jí to vysvětlovala. Nakonec si ji vzala, tak jsem ji chvíli sledoval jestli zjistím zda jí to chutná...=) Pak ale nastoupila do tramvaje a tam už se mi nechtělo.

# data[].attributes.body
Ušel jsem 2 kilometry, to bych i čekal že to bylo míň. Jinak to byla pěkná procházka zaznamenávána pomocí Samsung health na hodinkách. Řeklo mi to že mám uspokojivou VO2 max, "lepší" než 40% lidí v mém věku. Nevím co to znamená, ale určitě to je špatně kalibrované a průměr zvyšují tryhard sportovci co tu aplikaci používají!

# data[].attributes.attachment_caption
Běžte na nejbližší zastávku MHD a svezte se 2 stanice prvním spojem, co pojede 
(pokud nechcete platit, běžte pěšky).

# data[].attributes.body
A o dvě zastávky dál jsem tam kde jsem začínal...

# data[].attributes.attachment_caption
Běžte na nejbližší zastávku MHD a svezte se 2 stanice prvním spojem, co pojede 
(pokud nechcete platit, běžte pěšky).

# data[].attributes.body
Možná to nebyla nejbližší zastávka, ale její označník jsem viděl jako první. První spoj je směr Fibichova, platit ale nebudu, takže jdu pěšky. Šalom!

# data[].attributes.attachment_caption
Vydejte se opačným směrem, po které jdete. Pak jděte, nejbližší ulicí doleva. Následně druhou odbočkou doprava, následně hned první odbočkou doprava. Zaznamenejte to (fotka, náčrtek, zvuk), co vás jako první zaujme.

# data[].attributes.body
Instrukce mě dovedly až k této zajímavé církevní stavbě

# data[].attributes.attachment_caption
Až narazíte na muže s telefonem v ruce, sledujte jej alespoň 5 minut

# data[].attributes.body
Bohužel muž s mobilem po chvilce vešel do kadeřnictví

# data[].attributes.attachment_caption
Až narazíte na muže s telefonem v ruce, sledujte jej alespoň 5 minut

# data[].attributes.body
Muž s mobilem!

# data[].attributes.attachment_caption
Čekejte, až kolem vás projede auto, zapamatujte si jeho barvu, najděte nejbližší 
výlohu, kde je nějaký produkt ve stejné barvě.

# data[].attributes.body
Ve vietnamském obchůdku mě zaujal bílý kočičí batoh

# data[].attributes.attachment_caption
Čekejte, až kolem vás projede auto, zapamatujte si jeho barvu, najděte nejbližší výlohu, kde je nějaký produkt ve stejné barvě.

# data[].attributes.body
Projíždí bílá škodovka

# data[].attributes.attachment_caption
14. Zeptejte se důchodce, kolik je hodin. Podle poslední číslovky (například když odpoví 
10:35, tzn. 5) odpočítejte dveře až dojdete k těm posledním (podle té číslovky). 
Zdokumentujte je a zamyslete se, co se za nimi v některé z místností může 
odehrávat.

# data[].attributes.body
První dveře docela nudné... žádný zvonek, číslo nebo schránky, tady může žít asi jen Potěmkin

# data[].attributes.attachment_caption
14. Zeptejte se důchodce, kolik je hodin. Podle poslední číslovky (například když odpoví 10:35, tzn. 5) odpočítejte dveře až dojdete k těm posledním (podle té číslovky). Zdokumentujte je a zamyslete se, co se za nimi v některé z místností může odehrávat.

# data[].attributes.body
31... Vyrážím tedy z Žižkova náměstí hledat první dveře

# data[].attributes.body
Trasu jsem mapovala přes aplikaci Geo Tracker, kterou mám velmi ráda, když si chci dát mapu do ArcGIS Pro nebo mapy.com Aplikace mi umožňuje exportovat trasu ve formátu GPX, KML či KMZ.

Metodu Derive hodnotím velmi pozitivně. Byla to zábava a minimálně se člověk projde po částech města kde nebyl. Také jsem díky tomu objevila věci, které jsem, nevěděla, že na daném místě mohou být viz. klub českých turistů.

Jediná nevýhoda je, že nikdy nevíte kam půjdete a jestli nepůjdete pořád tam a zpátky, což se stalo i v mém případě.

# data[].attributes.body
9. Běžte k nejbližší duchovní památce, tam se zastavte a zamyslete se (nad čímkoliv) aspoň na 5 minut.

Kolegyně v ten moment už byla velmi hladová a tento poslední úkol měl výhodu v tom, že naproti kebabu se nacházel chrám sv. Gorazda. Kolegyni jsem proto zvesela nechala u kebabu a šla prozkoumat kostel.

Ale v momentě kdy jsem přišla blíže viděla jsem lidi, kteří pravděpodobně šli na mši a byla tam paní, která vybírala peníze. Ta mě vyděsila, protože jako správný chudý student u sebe žádné peníze nemám a neodvážila jsem se jít blíže. Co mě překvapilo byla různorodost lidí, kteří do chrámu šli. Např. někteří byli společensky oblečení, někteří vůbec, některé ženy měly pokrývku hlavy a jiné ne.

Nad čím jsem se zamyslela a co mě zajímalo byla paní vybírající peníze, neměla žádný odznáček či papír, který by prokazoval, že vybírá pro daný chrám. Jak teda lidé věděli, že to není podvod, Následně mě také zajímalo kolik asi tak vybrala.

Jako poslední se mi v hlavě objevila myšlenka na zmíněný kebab jelikož už jsem také dostávala hlad.

# data[].attributes.body
Na začátku svého putování jsem si na svých hodinkách zapnula i aktivitu, která měla měřit čas a trasu. No bohužel nic není bezchybné a aktivitu mi vypla v 1/3 trasy, takže je to nepoužitelné. Trasu jsem vyklikala na mapy.com pomocí paměti.

Derive game hodnotím velice pozitivně - i když jsem koncept neznala, tak jsem ho nevědomky použila před pár lety, když jsem byla poprvé v Lucemburku, kdy jsem náhodně sedla do autobusu, který jel směrem centrum, vystoupila na náhodné zastávce, kde se mi to líbilo, a taky sledovala lidi. Tenkrát mě zavedli k ostatkům Jana Lucemburského (fun fact: Katedrála Neposkvrněného početí Panny Marie v Lucemburku má kryptu, kde pochovávají velkovévody a jejich rodiny. Ostatky střeží dva lvi - jeden lucemburský a jeden český). Taktéž je v centru města náměstí Jana Palacha - město opravdu stojí za návštěvu.

# data[].attributes.body
3. Až narazíte na muže s telefonem v ruce, sledujte jej alespoň 5 minut.

Štěstí nám v ten moment přálo, protože zrovna šel kolem pán s telefonem a jelikož se na nás díval, tak jsem kolegyni použila jako návnadu k focení abych ho vyfotila. Pán nám to asi moc nevěřil bo začal jít rychleji.

Sledovaly jsme ho asi jen 3,5 minuty, protože došel na Žižkovo náměstí a tam nastoupil do tramvaje, kterou už jsme nestihly.

# data[].attributes.body
2. Až narazíte na ženu podpatcích, následujte ji alespoň 5 minut

Jelikož u dveří se žádná paní s podpatky nenacházela, vydaly jsme se s kolegyní na průzkum. Naštěstí kolegyně měla hlad a chtěla menší zastávku v kebabu, který byl bohužel zavřený, ale zrovna kolem šla paní s podpatky za kterou jsme se vydaly. Nenápadně jsme přeběhly silnici, aby ji ona v ten moment přeběhla k nám.

Samozřejmě, že při našem štěstí šla uličkou ke kostelu, ze které jsme zrovna vyšly. Takže jsme celou cestu ke kostelu a od něj absolvovaly znovu. U kostela se na nás jeptišky už opravdu nedívaly nadšeně, takže jsme radši rychle utekly pryč.

# data[].attributes.body
10. Čekejte, až kolem vás projede auto, zapamatujte si jeho barvu, najděte nejbližší výlohu, kde je nějaký produkt ve stejné barvě.

Finálním úkolem jsem zakončila své putování. Ten se ovšem splnil jednoduše, protože při vystoupení z tramvaje okamžitě projela dodávka. Následně jsem se rozhlédla a hned naproti byla výloha se spoustou červených barev. Zde jsem tedy nemusela moc chodit a jen se rozhlédnout.

# data[].attributes.body
1. Běžte na nejbližší zastávku MHD a svezte se 2 stanice prvním spojem, co pojede (pokud nechcete platit, běžte pěšky).

Po rozjímání u kostela jsem se vydala na zastávku tramvaje, jaké štěstí, že jsou hned u sebe. Koupila jsem za své těžce vydělané peníze jízdenku a frčela jsem o dvě zastávky - tedy konkrétně ze zastávky U Sv. Mořice na zastávku U Dómu.

Cesta byla naprosto traumatizující. Často MHD nejezdím, stačí mi všude chodit pěšky, proto když jsem nastoupila, tak jsem byla v šoku - společně se mnou nastoupila i nějaká entita (mužského pohlaví), který tam řval na lidi sprostá slova, mlátil do tramvaje a co čert nechtěl - vystupoval na stejné zastávce. Naštěstí prostor rychle opustil (v sobotu 11.4. jsem ho potkala na stejném místě. Trauma se ve mě opět otevřelo, dlouho zase tramvají nepojedu).

Vše jsem přežila ve fyzickém zdraví, psychickém už ne, naštěstí následoval poslední úkol.

# data[].attributes.body
14. Zeptejte se důchodce, kolik je hodin. Podle poslední číslovky (například když odpoví 10:35, tzn. 5) odpočítejte dveře až dojdete k těm posledním (podle té číslovky). Zdokumentujte je a zamyslete se, co se za nimi v některé z místností může odehrávat.

U kostela se naskytla příležitost splnit druhý úkol. Hned vedle kostela se nacházel Olomoucký hrad ze kterého zrovna vycházel milý postarší pár, který mi sdělil čas konkrétně 17:44. Mohla jsem se zeptat zpívající paní, ale nechtěla jsem rušit její flow, protože ze zpívaní plynule přešla na konverzaci s rourou. Odpočítala jsem dveře a jelikož ke kostelu vedla jen jedna cesta kde byly dveře, tak jsme šly stejnou cestou jakou jsme přišly. Myslela jsem si, že se jedná o klasický bytový dům nebo maximálně, že tam třeba sídlí kadeřnice, ale na dveřích jsem objevila cedulku, která mě vyvedla z omylu. Jednalo se o budovu, kde se schází klub českých turistů, klub dobrý hospodář, firma zvonek a kadeřnictví.

# data[].attributes.body
9. Běžte k nejbližší duchovní památce, tam se zastavte a zamyslete se (nad čímkoliv) aspoň na 5 minut.

Nejbližší duchovní památka byla dle mého pocitu kostel svatého Mořice. Cestou jsem prošla náměstí a protože jsem viděla skvělou příležitost, vlezla jsem do obchodu Rossmann (měli tam mít slevy na masky na obličej, bohužel se tak nekonalo a odešla jsem s prázdnou).

Tedy kolem restaurace U Mořice jsem pokračovala k samotnému kostelu a zamyslela jsem se. Chodila jsem sem a tam, pořád kolem dokola, když najednou...

... na co jsou ty věci nad těmi dveřmi (viz. fotka v komentářích), kolegyně Barča mi jasně vysvětlila, že to je na odtok vody a slouží to jak "okap", co jsem netušila a jsem tedy zas o něco chytřejší.

# data[].attributes.body
11. Rozhlédněte se, zaměřte se na nějaký vysoký objekt (kostelní věž, komín, vysoká

budova apod.) v dálce (co považujete za “dálka” je na vás). Běžte k tomuto objektu co nejpřesněji po vzdušné čáře (euklidovská vzdálenost).

Své putování jsem začala u Dómu, jelikož tam má kolegyně Bety Skýpalová končila svůj průzkum dne 10.4.2026. Jako nejvyšší objekt byl zvolen katedrála sv. Václava. A jelikož euklidovskou vzdáleností to vedlo přes dům což po konzultaci s kolegyní bylo zamítnuto tak byla nutnost ho obejít. Když jsme dorazily na místo zrovna dovnitř chodily jeptišky a netvářily se moc přátelsky, takže jsme nešly blíže. Největším objevem na této lokalitě byla paní zpívající lidové písně do roury. Překvapivě měla moc hezký hlas.

# data[].attributes.body
2. Až narazíte na ženu podpatcích, následujte ji alespoň 5 minut.

Tento úkol zdál se být nemožný - protože v pátek bylo opravdu zimní počasí, kdy jsem sama vytáhla (snad naposledy) lyžařskou bundu, podpatky v ulicích nebyly.

Po době (kolem 15min), kdy jsem se snažila jít naproti nějakému objevu paní v podpatcích, jsem usoudila, že to nemá cenu, vybrala jsem si tedy jinou oběť - paní v barefoot botách. Stihla jsem ji však sledovat jen přes 2 přechody, pak zalezla do baráku.

Po tomto nezdařeném úkolu jsem se přesunula dále.

# data[].attributes.body
5. Až uvidíte někoho se psem, následujte ho alespoň 5 minut.

V pátek 10.4.2026 jsem se vydala cestou necestou se svou kolegyní Barčou Jančovou splnit tento úkol.

Vycházela jsem z ulice Šantova nedaleko od Šantovky (fun fact: ulice je pojmenována po Josefu Šantovi, který byl novinář a odbojář, který zde bydlel a na konci druhé světové války zahynul v Terezíně, taky mu byl věnován úplně první Stolperstein v Olomouci).

Paní jsem sledovala kolem 5 min, ale šla tak neskutečně pomalu, že jsme stihly zajít jen za roh budovy a vydala jsem se tady na další dobrodružný úkol.

# data[].attributes.body
12. Vydejte se opačným směrem, po které jdete. Pak jděte, nejbližší ulicí doleva.

Následně druhou odbočkou doprava, následně hned první odbočkou doprava.

Zaznamenejte to (fotka, náčrtek, zvuk), co vás jako první zaujme.

Plány na brzký návrat byly překaženy posledním úkolem. Prošel jsem tedy znovu okolo kostela Panny Marie Sněžné, a vydal se táhlou ulicí okolo Konviktu a důvěrné známého baru Vertigo. Kličkováním uliček na michalském návrší mne nakonec dovedlo do cíle mého plynutí, kterým byla křižovatka u kaple sv. Jana Sarkandra. Zde mne nejvíce zaujala krásně zdobená fontána Pramen Živé Vody sv. Jana Sarkandra.

Věřím, že metoda Derivé může být mnohem silnějším zážitkem při prozkoumávání cizího města. Ale celá trasa mě jako olomoučáka provedla důvěrně známými místy.

P.S. Závěrečný úsek plynutí městem byl absolvován za poslechu Gimme Shelter - The Rolling Stones.

# data[].attributes.body
7. Spočítejte, kolik osob se právě teď nachází kolem vás v okolí cca 15 metrů. Pokud je číslo menší než 10, běžte stejnou cestou cca 150 metrů. Pokud více než 10,

pokračujte libovolně cca 150 metrů.

Díky tomu, že mě předchozí úkol zavedl na rušné náměstí Republiky, vyskytovalo se v mém okolí více než 10 osob. S vědomím blížící se otevírací doby Menzy, jsem tedy zvolil směr vágně mne vracející na katedru, a tedy jsem se vydal ulicí Křížkovského. Po 150 metrech jsem stanul před zbrojnicí.

P.S. V tomto úseku jsem poslouchal Rapp Snitch Knishes - MF DOOM.

# data[].attributes.body
11. Rozhlédněte se, zaměřte se na nějaký vysoký objekt (kostelní věž, komín, vysoká

budova apod.) v dálce (co považujete za “dálka” je na vás). Běžte k tomuto objektu

co nejpřesněji po vzdušné čáře (euklidovská vzdálenost).

Vysoká zástavba v okolí dómu velice usnadnila rozhodovací proces výběru cílové dominanty. Jednoznačně nejvyšším bodem na horizontu totiž byly věže kostela Panny Marie Sněžné. Středověký systém uliční sítě neumožnil dokonale dodržet požadavek euklidovské vzdálenosti, ale i tak bylo po několika málo minutách dosaženo cíle.

P.S. Tento úsek byl doprovázen písní Sandman - America

# data[].attributes.body
9. Běžte k nejbližší duchovní památce, tam se zastavte a zamyslete se (nad čímkoliv)

aspoň na 5 minut.

Od tramvajové zastávky bylo snadné určit další směr mého plynutí městem. Po pár minutách cesty jsem tedy stanul před katedrálou svatého Václava. Ke splnění úkolu zastavení a zamyšlení jsem využil nedaleko stojící dřevěné lavičky, která mi dovolila koupat se ve svitu slunečních paprsků a pozorovat líně plynoucí bílé mraky.

P.S. Tento úsek byl doprovázen písní Credo - Jan Valta, Adam Sporka

# data[].attributes.body
15. Vejděte do nejbližšího obchodu, celý si jej projděte, prohlížejte zboží, nic nekupujte.

Jakmile vyjdete ven, běžte směrem, kde uvidíte člověka, který má na sobě barvu

nejlevnější “věci”, co jste si zapamatovali z obchodu. Běžte tím směrem 100 metrů a

pak plňte další úkol.

První úkol mě ihned navedl do blízkých potravin ADAM, kde se jako nejnáročnější část úkolu projevil zákaz nákupu, matoucí mě i paní Prodavačku. Podiven nejlevnějším artiklem, kterým nebyly předpokládané rohlíky, ale vanilkový cukr za 2,20 ,- jsem stanul na křižovatce na Žižkově náměstí. Po několik minutách beznadějného rozhlížení po barvách vanilkového cukru na oblečení kolemjdoucích jsem se smířil s hnědou bundou, patřící jednomu z budoucích pasažéru tramvaje číslo 3. Vydal jsem se tedy jeho směrem.

P.S. Cestou mne doprovázela píseň Reelin’ in the years - Steely Dan.

# data[].attributes.body
Trasa má cca 2 km a trvala cca 22 minut.

# data[].attributes.body
(5/5) Sedněte si na nejbližší lavičku v blízkosti lidí, poslouchejte nenápadně, o čem mluví (nebo prostě vyhledejte “statické” lidi a poslouchejte, co řeší).

2 Stojící lidi v pozadí probírali bratra, který studuje ZUBAŘE, a již dodělává poslední zkoušky.

# data[].attributes.body
(4/5) Vydejte se opačným směrem, po které jdete. Pak jděte, nejbližší ulicí doleva. Následně druhou odbočkou doprava, následně hned první odbočkou doprava. Zaznamenejte to (fotka, náčrtek, zvuk), co vás jako první zaujme.

Z (3/5) je nejbližší VÝLOHA mapa s ČERNÝM QR kódem.

MAPA mě zaujala, ale krom toho po TĚCH odbočkách VÝŠE mě zaujalo viz KOMENT níže.

# data[].attributes.body
(3/5) Čekejte, až kolem vás projede auto, zapamatujte si jeho barvu, najděte nejbližší výlohu, kde je nějaký produkt ve stejné barvě.

Nejbližší a první auto je černé.

# data[].attributes.body
(2/5) Běžte na nejbližší zastávku MHD a svezte se 2 stanice prvním spojem, co pojede (pokud nechcete platit, běžte pěšky).

Nejbližší zastávkou je zastávka ENVELOPA. Druhá zastávka bude OKRESNÍ SOUD.

# data[].attributes.body
(1/5) Zeptejte se důchodce, kolik je hodin. Podle poslední číslovky (například když odpoví 10:35, tzn. 5) odpočítejte dveře až dojdete k těm posledním (podle té číslovky). Zdokumentujte je a zamyslete se, co se za nimi v některé z místností může odehrávat.

Jsem na koleji, a vzhledem k prvnímu bodu jsem se rozhodl zeptat paní důchodkyně na vrátnici.

Paní vrátná mi řekla 7:52, a tak jsem odpočítal 2. dveře a to byl UZÁVĚR VODY.

Tam se zřejmě neodehrává nic lidskou činností, leda vodní koloběh stvořený člověkem...

# data[].attributes.body
Celková délka této cesty byla přibližně 3 km a celý úkol mi zabral kolem 50 minut.

# data[].attributes.body
7. Spočítejte, kolik osob se právě teď nachází kolem vás v okolí cca 15 metrů. Pokud je číslo menší než 10, běžte stejnou cestou cca 150 metrů. Pokud více než 10, pokračujte libovolně cca 150 metrů.

Na hlavním nádraží se vždy pohybuje mnoho lidí, takže jich bylo samozřejmě více než 10. Proto jsem se rozhodla pokračovat směrem zpět na Masarykovu třídu. Ušla jsem o něco více než 150 metrů a má cesta skončila naproti HELP CENTRUM.

# data[].attributes.body
8. Jděte 200 kroků kamkoliv, pak pokračujte dalším úkolem.

Od zastávky Fibichova jsem se rozhodla pokračovat směrem k hlavnímu nádraží. Po 200 krocích jsem k němu dorazila a následně pokračovala dalším úkolem.

# data[].attributes.body
1. Běžte na nejbližší zastávku MHD a svezte se 2 stanice prvním spojem, co pojede (pokud nechcete platit, běžte pěšky).

Nejbližší zastávkou MHD byla U Bystřičky, odkud jako první jel spoj tramvaj číslo 3. Druhou zastávkou na trase byla Fibichova, která je zároveň konečná. Místo svezení jsem se tam vydala pěšky.

# data[].attributes.body
12. Vydejte se opačným směrem, po které jdete. Pak jděte, nejbližší ulicí doleva. Následně druhou odbočkou doprava, následně hned první odbočkou doprava. Zaznamenejte to (fotka, náčrtek, zvuk), co vás jako první zaujme.

Vyrazila jsem opačným směrem, a poté jsem zahnula doleva na Masarykovu třídu. Pokračovala jsem přes most přes řeku Moravu a následně odbočila druhou odbočkou doprava na ulici Nábřeží. Odtud jsem hned první odbočkou doprava zamířila zpět na Masarykovu třídu. Nejvíce mě zaujalo Nábřeží u Bystřice, což jsem zachytila na fotografii.

# data[].attributes.body
9. Běžte k nejbližší duchovní památce, tam se zastavte a zamyslete se (nad čímkoliv) aspoň na 5 minut.

Úkol jsem začala plnit na Žižkově náměstí v 11:30. Nejbližší duchovní památkou byla Českobratrská církev evangelická v Olomouci, vzdálená přibližně 250 metrů. Dorazila jsem tam v 11:37 a zůstala do 11:42, těchto pět minut jsem se zamýšlela nad tím, jaký význam mají duchovní místa v dnešní době a jakou roli mohou hrát v našem každodenním životě.

# data[].attributes.body
Celá trasa byla dlouhá necelý kilometr a s hrou jsem byl hotov do 20 minut.

# data[].attributes.body
7. Spočítejte, kolik osob se právě teď nachází kolem vás v okolí cca 15 metrů. Pokud je číslo menší než 10, běžte stejnou cestou cca 150 metrů. Pokud více než 10, pokračujte libovolně cca 150 metrů.

Po chvíli chůze jsem zatočit doprava a po následném sečtení všech kolemjdoucích, kterých nebylo ani pět, jsem musel pokračovat dalších 150 metrů stejnou ulicí.

# data[].attributes.body
6. Běžte po rovně po ulici a jakmile to půjde, zahněte druhou ulici doprava.

4. dveře patřili samoobslužné pradelně a já mohl pokračovat ve své výpravě a vyhlížet druhou odbočku doprava.

# data[].attributes.body
14. Zeptejte se důchodce, kolik je hodin. Podle poslední číslovky (například když odpoví 10:35, tzn. 5) odpočítejte dveře až dojdete k těm posledním (podle té číslovky). Zdokumentujte je a zamyslete se, co se za nimi v některé z místností může odehrávat.

Po 200 metrech jsem došel skoro až k řece Moravě, kde v tu chvíli nebyl žádný důchodce, tak jsem se zeptal kolemjdoucího studenta na čas. Bylo 10:14, tak jsem se vydal rovnou za nosem a čekal na 4. dveře.

# data[].attributes.body
8. Jděte 200 kroků kamkoliv, pak pokračujte dalším úkolem.

Po příchodu ke katedře jsem šel 200 metrů směrem k Šmeralově ulici a dál směrem k řece Moravě.

# data[].attributes.body
13. Zeptejte se studenta (musíte odhadnout), jestli neví, kde je Katedra geoinformatiky

Začal jsem jako každý na Žižkově náměstí, kde jsem měl štěstí potkat studenta, který chodí pravidelně do menzy, takže mě navedl přímo před naší katedru.

# data[].attributes.body
1. Běžte na nejbližší zastávku MHD a svezte se 2 stanice prvním spojem, co pojede (pokud nechcete platit, běžte pěšky).

Nakonec jsme jeli tramvají ze zastávky sv. Mořice dvě zastávky směrem na Žižkovo náměstí a vystoupili u Dómu.

# data[].attributes.body
9. Běžte k nejbližší duchovní památce, tam se zastavte a zamyslete se (nad čímkoliv) aspoň na 5 minut.

Nejbližší duchovní památkou byl kostel svatého Mořice. Jelikož byla zima, vydali jsme se rozhlédnout na rozhlednu. Cestou jsme přemýšleli, proč tam vede tolik schodů a proč je taková zima. Následně jsme šli na tramvajovou zastávku Sv. Mořice.

# data[].attributes.body
2. Až narazíte na ženu podpatcích, následujte ji alespoň 5 minut.

Pokračovali jsme po ulici Křižkovského na Náměstí Republiky, kde jsme u muzea našli ženu na podpatcích (v červeném kabátku). Sledovali jsme ji jen dvě minuty, protože vešla do kavárny. Potom jsme šli k duchovní památce.

# data[].attributes.body
3. Až narazíte na muže s telefonem v ruce, sledujte jej alespoň 5 minut.

Toho jsme potkali na rohu u Vyhoukané Sovy a následovali ho směrem k náměstí. Poté zabočil doleva do ulice Wurmova a na křižovatce Křižkovského a Wurmovy vešel do budovy, takže jsme se vydali hledat ženu na podpatcích.

# data[].attributes.body
6. Běžte po rovně po ulici a jakmile to půjde, zahněte druhou ulici doprava.

Vydali jsme se po do Žižkova náměstí směr U dómu a zahli v druhé ulici doprava. Poté jsme se vydali doleva, abychom našli muže s telefonem v ruce. Toho jsme potkali u Vyhoukané Sovy.

# data[].attributes.body
Spočítejte, kolik osob se právě teď nachází kolem vás v okolí cca 15 metrů. Pokud je číslo menší než 10, běžte stejnou cestou cca 150 metrů. Pokud více než 10, pokračujte libovolně cca 150 metrů.

Kolem mě se nacházely 2 osoby. Abych dodržel směr, kterým paní na podpatcích zatočila na Krajské zastupitelství, šel jsem paralelní ulicí Řetězová a poté pokračoval po ulici Anenská. Po mém odhadu 150 metrů jsem se dostal na nábřeží Vltavy, tak jsem našel nejbližší přechod pro chodce abych se dostal blíže a udělal poslední foto.

# data[].attributes.body
14 Zeptejte se důchodce, kolik je hodin. Dveře jsem si celou dobu myslel že patřili k nějakým kancelářským komplexům. Už několikrát jsem okolo nich procházel a až ted jsem zjistil že se jedná o byty.

13 Zeptejte se studenta, jestli neví, kde je Katedra geoinformatiky.... nevěděl, byl poučen

# data[].attributes.body
6 Běžte po rovně po ulici a jakmile to půjde, zahněte druhou ulici doprava. Jakmile jsem se z katedrály dostal na 1. Máje kterou jsem nepovažoval za odbočku doprava zbývalo si vyčkat na druhou odbočku.

5 Následovat psa nakonec přišlo tak akorát pod ruku. Bohužel pár nebyl zrovna moc mobilní tak jsem se musel zdržovat opodál jak jen to šlo a pak se stačilo jenom 14 Zeptejte se důchodce, kolik je hodin. a odpočítat si dveře,

# data[].attributes.body
Až narazíte na ženu podpatcích, následujte ji alespoň 5 minut.

Překvapilo mě, jak dlouho trvalo, než jsem v centru Prahy zahlédl někoho na podpatcích. Asi to souviselo s tím, že bylo ráno a podpatky nejsou nejvhodnější na chození po pražských kostkách. Po pár minutách jsem na Uhelném trhu zahlédl slečnu, která měla podpatky, tak jsem ji následoval. Bohužel po pár desítkách metrů zabočila na Anglicko-české gymnázium, takže moje sledování netrvalo více jak jednu minutu. Rozhodl jsem se, že najdu druhou ženu na podpatcích. Obešel jsem blok a objevil se znovu na Uhelném trhu, kde jsem uviděl paní, která měla něco jako podpatky, tak jsem ji následoval. Paní jsem po pár minutách ztratil, když zahnula na Krajské státní zastupitelství.

# data[].attributes.body
11 Rozhlédněte se, zaměřte se na nějaký vysoký objekt. Běžte k tomuto objektu co nejpřesněji po vzdušné čáře. Trasa byla snadná a krátká, žádná jiná varianta trasy neexistovala.

# data[].attributes.body
Čekejte, až kolem vás projede auto, zapamatujte si jeho barvu, najděte nejbližší výlohu, kde je nějaký produkt ve stejné barvě.

Z Jungmannova náměstí jsem na ulici Jungmannova uviděl projíždět auto stříbrné metalízy a hned naproti jsem uviděl na ulici Národní výlohu s stříbřitým porcelánem, který mi to auto celkem dobře vystihoval.

Jděte 200 kroků kamkoliv, pak pokračujte dalším úkolem.

Pokračoval jsem po ulici Národní a zaujala mě jedna úzká ulička, a tak jsem zabočil a prošel kolem Kostela Sv. Martina ve zdi až na Uhelný trh.

# data[].attributes.body
Běžte k nejbližší duchovní památce, tam se zastavte a zamyslete se (nad čímkoliv) aspoň na 5 minut.

Začal jsem na Václavském náměstí a musel jsem si zjistit, kde je nejbližší duchovní památka. Jako nejbližší se zdál Kostel Panny Marie Sněžné. Bloudil jsem různými pasážemi, kam bych se za jiných okolností nikdy nedostal, tak dlouho, až jsem se ke kostelu nějak dostal. Sednul jsem si na lavičku, dal si snídani a přemýšlel nad holubem, který mě navštívil svou přítomností.

# data[].attributes.body
Sedněte si na nejbližší lavičku v blízkosti lidí, poslouchejte nenápadně, o čem mluví (nebo prostě vyhledejte “statické” lidi a poslouchejte, co řeší)

Vzhledem k deštivému počasí na lavičkách nikdo neseděl a ani nikdo moc nepostával. Po chvíli jsem ale narazil na rohu náměstí na starší pány, kteří se spolu bavili o nefunkčním pouličním osvětlení a fotili si ho. Nejspíše se jednalo o opraváře.

Běžte po rovně po ulici a jakmile to půjde, zahněte druhou ulici doprava.

Druhá ulice doprava následovala relativně dlouho po té první a zavedla mě zpátky směrem k Hornímu náměstí.

Zeptejte se důchodce, kolik je hodin. Podle poslední číslovky (například když odpoví 10:35, tzn. 5) odpočítejte dveře až dojdete k těm posledním (podle té číslovky). Zdokumentujte je a zamyslete se, co se za nimi v některé z místností může odehrávat.

Zeptal jsem se staršího pána na Horním náměstí kolik je hodin a odpověděl 9:20. Odpočítal jsem tudíž desáté dveře a vyfotil, viz foto. Dveře, na rozdíl od domu, vypadaly upraveně a nejspíše za nimi byla chodba společná pro byty uvnitř.