# data[].attributes.body
(776.g.p.m.ē.-326.g.p.m.ē.)

Cilvēki bija pārsvarā mierīgi un mākslinieciski. Tika izgudrotas ikoniskās grieķu skiltūras un nepārspējamā kolonna. Pasaulē šajā laikmetā nāca arī demokrātija, kas mūsdienās ir valdīšanas stils lielākai daļai no pasaules valstīm. Grieķijā ir dzimis pirmais vēsturnieks vēsturē- Hērodots un vairāki filozofi, piemēram, Sokrāts, Plato un Aristotelis.

Sasniegumi-

1. Pitagora teorēma

2. Olimpiskās spēles

3. Radās ātri apgūstama rakstība

4. Radās teātris

5. Filozofijas zinātnes izgudrošanās

Sengrieķi būvēja Akropoles un tempļus ar marmonu un akmeni. Tempļiem bija kolonnas un divspīļu jumts.

Sengrieķiem bija arīkultūras slāņi, kuri varēja un nevarēja balsot jebkādās vēlēšanās. Balsot varēja vīriešu dzimtes iedzīvotāji noteiktajai polisai(apgabalam/pilsētai) un aristokrāti(pats augstākais iedzīvotāju slānis). Balsot nevarēja sievietes un vergi.

# data[].attributes.body
(753.g.p.m.ē.-476.g.m.ē.)

1. Sabiedrība dalās kārtās - patricieši (dižciltīgie) un plebeji (vienkāršā tauta, proletariāts).

2. Verdzība

3. Valstī ir likumi.

4. Valsti pārvalda patricieši - Senāts.

5. Plebeji nedrīkst iesaistīties valsts ppārvaldē.

6. Neiecietība pret citām tautām, smagu, fizisku darbu.

7. Politeisms līdz 4. gs. Romas Impērijā iekļauto dievu adaptēšana.

8. Monoteisms no 4.gs- Kristietība guva neatkarību un tika pasludināta par oficiālo valsts reliģiju

Sasniegumi

1. Likumdošana, jurisprudence.

2. Latīņu alfabēts, valoda.

3. Ūdensvada izgudrošana.

4. Ceļu būve.

5. Būvniecībā ievieš betonu.

Mākslas jomas

Arhitektūra

1. Iemācās konstruēt kupolus, arkas, velves.

2. Izmanto dažādu krāsu marmoru dekoriem.

Tēlniecība

1. Sākotnēji reālistiska, pēc tam aizsākas grieķu oriģinālu kopēšana.

2. Veidoja krāšņas mozaīkas - medību, gladiatoru cīņu, sadzīves ainu skatus, bet neveica dievu attēlojumus.

Glezniecība

1. Sienu gleznojumi kalpoja telpu izdaiļošanai.

2. Mozaīku izveidei izmantoja arī krāsainus māla gabaliņus.

# data[].attributes.body
Sabiedrība

1. Sabiedrība iedalās 3 kārtas: garīdznieki, dižciltīgie (bruņinieki), proletariāts (strādnieki).

2. Liela loma ikdienas dzīvē ir baznīcai.

3. Monoteisms. Kristīgā ticība.

4. Teocentrisms - vienaldzība pret ģeogrāfisko telpu.

5. Akla paļaušanās uz pāvestu ticības jautājumos.

6. Reliģiska neiecietība.

7. Svētā kara ideja.

8. Dinastiju principi.

Sasniegumi

1. Svētā kara ideja (Krusta kari).

2. Izglītību var iegūt tikai baznīcai piederošie, baznīca ir galvenā izglītības vieta.

3. Izgudro mehānisko pulksteni.

4. Sāk izgatavot papīru.

5. Izgudro kompasu (12.gs.), brilles (13.gs.), arklu (11.gs.), horizontālas stelles (12.gs.).

Mākslas jomas

Romānika. 10.gs. - 13.gs.

Ierosme

1. Antīkā mantojuma apzināšana.

2. Reliģiskās un garīgās dzīves pacēlums.

Pazīmes

1. Masīvas mūra sienas, apjomīgas balsta sijas, nelieli logi, vienkāršs interjers.

2. Lokveida (pusaploces) arkas, mozaīkas, freskas

3. Reliģisko sižetu tēlojums.

Izpausmes arhitektūrā un tēlotājmākslā

Gotika. (12.gs. - 15.gs.)

Ierosme

Baznīcas un laicīgās varas sadarbība.

Pārmaiņas Eiropaspolitiskajā, sociālajā un saimnieciskajā struktūrā.

Pazīmes

Vertikalitāte.

Telpiskās vienības ideja, samazinot sienas masivitāti un saplūdinot jomus.

Vitrāžas.

# data[].attributes.body
Sabiedrība

Bizantieši gan izmantoja romiešu un grieķu atklājumus, gan radīja jaunas kultūras vērtības.

Baznīca strādā kā kultūras veicināšanas iestāde.

Agrāra un urbanizēta teritorija.

Monoteisms - kristīgā ticība, bet ir grieķu, slāvu un arābu kultūras ietekmes.

Teocentrisms.

Reliģisku kompromisku meklējumi.

Šovinisms. Lielvalsts izredzētības ideja.

Sabiedrība sadalīta kārtās - garīdznieki, bruņinieki, proletariāts.

Liela loma ierēdniecībai.

Sievietes iesaistās politikā.

Mākslas jomas

Mākslas stili (pazīmes skatīt pie Eiropa viduslaikos):

1. Romānika

2. Gotika
Arhitektūra:

Mozaīkas

Glezniecība:

1. Svētbildes

2. Ikonas (pārzīmēja no jau esošām)

# data[].attributes.body
(14.gs - 16.gs.)

Sabiedrība

Notiek atgriešanās pie antīko kultūru vērtībām.

1. Humānisms - pasaules centrā atkal nostāda cilvēku, nevis Dievu.

2. Antropocentrisms.

3. Izglītotam cilvēkam jāprot klasiskās valodas, antīkā filozofija un literatūra, jāinteresējas par zinātni un tās sasniegumiem.

4. Cildina iecietību, parādās neliela garīgā brīvība, taču galvenā reliģija joprojām ir kristietība.

5. Samazinās Romas ķeizara ietekme sabiedrībā.

Sasniegumi

1. Humānisms

2. Izgudroja iespiedprese, sāka izdot grāmatas, avīzes.

3. Strauja tirdzniecības attīstība.

4. Tika studēta

Arhimēda fizika,

Ptolemaja ģeogrāfija,

Hipokrata medicīna

Mākslas jomas

Antīkā kultūra kļuva par iedvesmas avotu visās mākslas jomās - arhitektūrā, glezniecībā, literatūrā, mūzikā.

Jaunas metodes mākslā, it sevišķi glezniecībā:

1. lineārā perspektīva (paralēlas līnijas attālinoties pamazām it kā tuvinās, līdz saplūst vienā punktā);

2. kompozīcija (gleznas elementu savstarpējais izkārtojums).

Glezniecība:

1. Leonardo da Vinči - izgudro gaisa perspektīvu, panākot telpiskumu.

2.  "Mona Lisa" , "Pasludināšana" , "Vitrūvija cilvēks".

Arhitektūra

1. Filipo Brunelleski - izgudroja veidu, kā izbūvēt kupolu Florences katedrālei.

# data[].attributes.body
(15.gs. - 16.gs.)

Sabiedrība

1. Humānisms - no itāļu renesanses pārņemtie dzīves uzskati, idejas.

2. Vācija, Francija, arī Baltijas valstis

3. Notika nacionālās kultūras attīstība - pievēršanās tautas valodai reliģijā un izglītībā.

4. Tika atgūta sabiedrības domāšana, apziņas patstāvība.

5. Galvenā reliģija - kristietība.

6. Pilsētu labiekārtošana, ievērojamu renesanses celtņu būvniecību.

7. Iecietība pret dažādiem uzskatiem.

8. Paplašinās eiropiešu kontakti ar citām tautām.

9. Par darbu atzina arī garīgu nodarbošanos pārvaldē, likumdošanā, mākslā vai zinātnē.

Sasniegumi

1. Lielie ģeogrāfiskie atklājumi:

K. Kolumbs atklāj Ameriku.
Labāk iepazīst Āziju un Āfriku.
Pirmo reizi apbrauc zemeslodi.

2. Nikolajs Koperniks savā grāmatā „Par debess sfēru griešanos” pirmais Eiropā pamatoja uzskatu, ka Zeme griežas ap sauli.

3. Pamato teorijas par Zemi kā lodveida ķermeni.

4. Galileo Galilejs izgudro pirmo teleskopu.

5.  Daudzās valodās tika pārtulkota Bībele. Bībeles tulkojumi lika pamatu nacionālajai literatūrai.

Mākslas jomas

Detalizētāku informāciju par jaunām mākslas iezīmēm skatīt pie itāļu renesanses.

Teoloģija, literatūra

1. Itāļu filozofs Džovani Piko, tiek uzskatīts par Renesanses vēstnesi. Sarakstījis darbu "Par cilvēka cieņu".

2. Viljams Šekspīrs. Sarakstījis „Hamletu”, „Karali Līru”, „Romeo un Džuljetu” u.c. darbus.

3. Dante Aligjēri  „Dievišķā komēdija”.

Dižrenesanses humānisma ideāli - monumentalitāte, vispārinātas formu, cilvēka skaistums un neierobežoto spēju apliecinājums.

1. Mikelandželo Buonarroti.

2. Slaveni itāļu mākslinieki bija arī Rafaels un Ticiāns.

Glezniecība

1. Dubultportrets.

2. Atšķirībā no Itālijas renesanses Ziemeļos lielāka ietekme bija gotikai, bet mazāka - antīkajai kultūrai.

3. Mākslas pazīmes - perspektīvas izmantošanas paņēmieni, daudz precīzu un reālistisku detaļu.

Dažviet mākslas darbos parādās kritiskāka attieksme pret sabiedrību.

# data[].attributes.body
1. Sabiedrība

1. Māksla un Arhitektūra:

Absolūtisma laikā tika veidoti grandiozi pils un pilsētu centri, kas bija simboli monarhijas varai un bagātībai.

Arhitektūra raksturojās ar baroka un rokoko stilu izmantošanu, kas atspoguļoja bagātību un varu.

Slaveni mākslinieki un arhitekti, piemēram, Gian Lorenzo Bernini un Christopher Wren, veidoja slavenus darbus šajā periodā.

2. Literatūra un Filozofija:

Absolūtisma laikā literatūra un filozofija bieži atspoguļoja monarhijas un varas elites intereses.

Bieži tika veidotas slavināšanas darbības, kuras atspoguļoja monarhijas varu un tās izcilību, piemēram, Molier komēdijas Francijā un William Shakespeare darbi Anglijā.

3. Zinātne un Tehnoloģijas:

Absolūtisma laikā zinātne un tehnoloģijas turpināja attīstīties.

Galvenie sasniegumi šajā jomā varēja ietvert medicīnas un dabaszinātņu izpēti, kā arī tehnoloģiju attīstību, piemēram, inženierzinātnes un kuģniecības jomā.

4. Reliģija un Morāle:

Reliģija joprojām bija svarīga sabiedriskā un kultūras joma, un bieži tika izmantota kā instruments, lai attaisnotu monarhijas varu un autoritāti.

2. Intelektuālie sasniegumi

1. Filozofija un uzziņa:

• Uzziņa un kritiskā domāšana attīstījās arī šajā laikmetā, iezīmējoties ar slavenajām filozofijas strādām kā René Descartes "Cogito, ergo sum" , kas ietekmēja filozofijas un zinātnes attīstību.

2. Literatūra un māksla:

• Literatūrā un mākslā izcelās vērojama daudzveidība un jaunas idejas. Piemēram, Williama Shakespeara darbi spilgti atspoguļo absolūtisma laikmeta literatūras un dramaturģijas attīstību.

3. Zinātne un tehnoloģijas:

• Zinātne un tehnoloģijas arī attīstījās šajā laikmetā. Tas ietvēra dažādas jomas, piemēram, medicīnu, dabaszinātnes un inženierzinātnes.

4. Politiķu un domātāju idejas:

•Absolūtisma laikmetā radās un tika izplatītas dažādas politiskās un sociālās idejas, kas veidoja pamatus nākamajiem politiskajiem režīmiem.

# data[].attributes.body
Apgaismība – 18.–19. gs. Latvijā

1. 18. gs. Baltijā iedzīvotāji varēja iepazīties ar apgaismības idejām. Tās izplatīja Baltijas vācu jeb vācbaltiešu mācītāji un literāti.

2. Svarīgākie tautas apgaismotāji bija J.  G.  Eizens, G. F. Stenders, M. Stobe, J. Lange, G. Merķelis.

3. Apgaismotāji rūpējās par zemnieku izglītošanu, kā arī iestājās par dzimtbūšanas atcelšanu.

4. Visdedzīgāk pret dzimtbūšanu savos darbos iestājās Garlībs Merķelis. 1796. gadā Leipcigā viņš publicēja grāmatu vācu valodā “Latvieši, sevišķi Vidzemē filozofiskā gadsimteņa beigās”, tajā viņš asi nosodīja dzimtbūšanas iekārtu.

Sabiedrība

1. Racionālisms un Zinātniskā domāšana:

• Apgaismības laikā cilvēki uzsāka uzskatīt, ka zināšanas un saprātīgs domāšanas process varētu palīdzēt atrisināt sociālās, politiskās un reliģiskās problēmas. Zinātne un loģika tika uzsvērtas kā galvenie avoti.

2. Cilvēka tiesības un Brīvība:

• Apgaismības idejas veicināja cilvēka tiesību un brīvību atzīšanu. Filozofi un politiķi aicināja pēc demokrātijas, tiesiskuma un indivīda tiesībām uz brīvību un pašizpausmi.

3. Reliģijas Kritika:

• Apgaismības domātāji izvirzīja kritiku pret religiozitāti un katoļu baznīcas ietekmi.

4. Vienlīdzīga Sabiedrība:

• Apgaismības idejas veicināja ideju par vienlīdzību un taisnīgumu. Tas spēcināja diskusijas par sociālo nevienlīdzību un izcelsmi.

5. Kultūras Dažādība un Kosmopolitisms:

• Apgaismības laikā veidojās uzskats, ka cilvēkiem jābūt brīviem apmainīties ar idejām un pieredzi.

6. Literatūras Un Izglītības Atjaunošana:

• Apgaismības laikā notika literārās un izglītības atjaunošana. Veidojās enciklopēdijas, filozofijas darbi, zinātniskās raksti un literatūra, kas veicināja kritisku domāšanu un izglītības pieejamību plašākajām masām.

Intelektuālie sasniegumi

1. Zinātniskās Revolūcijas:

• Galileo Galilei un Isaac Newton veica nozīmīgus pētījumus fizikā un astronomijā.

2. Filozofiskās Domāšanas Atjaunošana:

• Filozofi kā Voltaire, Denis Diderot un Jean-Jacques Rousseau attīstīja idejas par cilvēka tiesībām, brīvību un demokrātiju.

3. Enciklopēdiju Kustība:

• Denis Diderot un Jean le Rond d'Alembert veidoja pirmo visaptverošo enciklopēdiju, kas apkopoja zinātniskās, filozofiskās un literārās zināšanas.

4. Politiskās Revolūcijas:

• Apgaismības idejas, piemēram, "Cilvēka tiesības", ietekmēja Amerikas un Francijas revolūcijas, kurās tika atbalstīta brīvība, demokrātija un taisnīgums.

5. Izglītības Reformas:

• Apgaismības laikā tika veiktas reformas izglītības jomā, kas centās padarīt izglītību pieejamāku plašām masām un veicināja domāšanas un zināšanu attīstību.

# data[].attributes.attachment_caption
Ž. F. Milē 19.gs Reālisma glezna ''Vārpu lasītājas''

# data[].attributes.body
Sabiedrība

Strauja urbanizācija un rūpniecība:

Rūpniecības revolūcija būtiski mainīja sabiedrību, koncentrējot cilvēkus pilsētās un radot urbanizācijas pieaugumu. Lauku apvidos iedzīvotāju skaits samazinājās, jo daudzi devās strādāt rūpnīcās.

Sabiedrība tika sadalīta vairākos slāņos: augoša vidusšķira jeb buržuāzija, aristokrātija un strādnieku klase. Kamēr buržuāzija baudīja industrializācijas priekšrocības, strādnieku dzīves apstākļi bieži bija ļoti slikti.

Darba un dzīves apstākļi:

Strādnieku ikdiena bija smaga, jo viņiem nācās saskarties ar gariem darba laikiem, zemām algām un necilvēcīgiem dzīves apstākļiem rūpnīcās un pilsētu nomalēs.

Rūpniecības attīstība veicināja arodbiedrību un sociālo kustību izveidi, kas cīnījās par labākiem darba apstākļiem un vienlīdzīgām tiesībām.

Politiskās pārmaiņas:

19. gadsimts bija reformu un revolūciju periods. Cilvēki aktīvi cīnījās par demokrātiskām reformām, strādnieku tiesībām un sieviešu emancipāciju. Sociālas kustības, piemēram, marksisms, izvirzīja priekšplānā ekonomiskās un sociālās vienlīdzības idejas.

Izglītības paplašināšanās:

Rūpniecības attīstība veicināja sabiedrības izglītošanos, jo tehniski izglītoti darbinieki kļuva par nepieciešamību. Tika izveidota attīstīta skolu sistēma, un izglītība kļuva pieejamāka arī strādnieku bērniem.

Intelektuālie sasniegumi

Zinātniskā un tehnoloģiskā revolūcija:

19. gadsimts bija laiks, kad tika sasniegti nozīmīgi zinātniskie atklājumi. Daži no ievērojamākajiem sasniegumiem ietvēra:

Darvina evolūcijas teoriju ("Par sugu izcelšanos", 1859), kas būtiski mainīja izpratni par dzīvības attīstību.

Elektromagnētisma un ķīmijas attīstību (pētnieki, piemēram, Fāradejs un Mendeljejevs).

Elektrisko ierīču, piemēram, spuldzes (Edisons), kā arī jaunu transporta līdzekļu, piemēram, vilcienu un tvaikoņu, izgudrošanu.

Zinātniskā metode kļuva par galveno pieeju pētniecībā.

Sociālās un ekonomiskās teorijas:

Marksisms (Kārlis Markss un Frīdrihs Engelss) sniedza kapitālisma kritiku un ierosināja cīņu par strādnieku tiesībām.

Liberālisms un utilitārisms (Džons Stjuarts Mills un Džeremijs Bentams) veicināja demokrātijas un sociālo reformu attīstību.

Literatūras un filozofijas attīstība:

Literatūrā uzmanība tika pievērsta sabiedrības konfliktiem, industrializācijas sekām un cilvēka iekšējai pasaulei (piemēram, Dostojevskis un Dikenss). Filozofijā galvenie akcenti bija uz brīvību, progresu un sabiedrības transformāciju.

Mākslas jomas

Māksla un literatūra piedzīvoja stilistiskas izmaiņas:

Naturālisms un reālisms: Šie virzieni koncentrējās uz ikdienas dzīves un tās problēmu attēlošanu ar lielu detalizāciju. Piemēram, Emilija Zola un Gustava Kurbe darbi akcentēja gan dabas, gan cilvēka dzīves realitāti.

Impresionisms: Šī kustība radās kā pretestība akadēmiskajai mākslai, pievēršoties subjektīvajiem iespaidiem, gaismai un krāsai. Klods Monē un Kamils Pisaro veidoja darbus, kas attēloja gaismas spēli un ikdienas dzīves mirkļus.

Romāna attīstība: Literatūrā romāna žanrs ieguva lielu popularitāti, un tādi rakstnieki kā Viljams Mākpīss Takerajs un Fēlikss Mendelsons pētīja cilvēka dabu un sabiedrības problēmas.

# data[].attributes.attachment_caption
''Tilta'' mākslinieku apvienības Emīla Noldes glezna ''Maskas''

# data[].attributes.body
Sabiedrība

1) Straujas pārmaiņas sabiedrības struktūrā:

Modernisma laikmets aizsākās laikā, kad rūpniecība un pilsētu attīstība būtiski mainīja sabiedrības seju. Līdz ar industrializāciju un tehnoloģisko progresu cilvēki masveidā pārcēlās uz pilsētām, radot blīvi apdzīvotus industriālos centrus. Urbanizācija radīja jaunu sociālo dinamiku – no tradicionāliem, hierarhiskiem un lauksaimniecībā balstītiem sabiedrības modeļiem notika pāreja uz sarežģītākām, daudzslāņainākām pilsētu struktūrām.

2) Sieviešu lomas pārmaiņas:

Šajā laikā sievietes aktīvi iesaistījās sabiedriskajā dzīvē, pieprasot līdzvērtīgas tiesības izglītībā, darbā un politikā. Sufražistu kustība guva spēku, un vairākās valstīs tika piešķirtas sieviešu balsstiesības. Šīs izmaiņas lika pārskatīt tradicionālās dzimumlomu lomas sabiedrībā.

Darba un dzīves apstākļi

1) Rūpniecības laikmeta ietekme:

Tehnoloģiju un ražošanas procesu modernizācija nozīmēja būtiskas izmaiņas darba vidē. Mašīnas pārņēma daudzas cilvēka funkcijas, darba process kļuva standartizēts, efektīvs, bet arī mehānisks. Cilvēka loma darbā bieži vien tika reducēta uz instrumentu lielākas sistēmas ietvaros. Tas raisīja atsvešinātības sajūtu – gan pret darbu, gan pret sabiedrību kopumā.

2) Dzīves apstākļu nevienlīdzība:

Kaut arī modernizācija radīja jaunas ērtības un bagātību, lielai sabiedrības daļai dzīves kvalitāte joprojām bija zema. Strādnieku rajoni bija pārapdzīvoti, nepietiekami sanitāri un ar ierobežotu piekļuvi izglītībai vai veselības aprūpei. Šī plaisa starp strādnieku un buržuāzijas dzīves apstākļiem veicināja sociālu spriedzi un revolucionāras idejas.

Politiskās pārmaiņas

1) Demokrātisko kustību uzplaukums:

Modernisma laikmets bija intensīvu pārmaiņu laiks arī politiskajā laukā – daudzas sabiedrības pieprasīja demokrātiskas reformas, taisnīgākas vēlēšanu sistēmas un pilsoņu līdzdalību varas struktūrās. Svarīgu lomu spēlēja arī nacionālās atbrīvošanās kustības dažādos kontinentos.

2) Revolūcijas un kari:

Šo periodu iezīmēja arī asiņaini konflikti – Pirmais pasaules karš radikāli mainīja politisko un kultūras ainavu. Tajā pašā laikā Krievijā izcēlās boļševiku revolūcija, kas izveidoja padomju sistēmu – alternatīvu Rietumu kapitālisma modelim. Šie notikumi būtiski ietekmēja arī mākslu, filozofiju un intelektuālo domāšanu.

Izglītības un zinātnes attīstība

1) Izglītības pieejamības paplašināšanās:

Augošā industrializācija lika valstīm investēt izglītības sistēmās – radās jaunas pamatskolas, tehnikumi un universitātes. Izglītība kļuva par nepieciešamu līdzekli, lai indivīds varētu pilnvērtīgi funkcionēt modernajā sabiedrībā. Dažās valstīs tika ieviesta bezmaksas obligātā izglītība.

2) Zinātnes uzplaukums:

Zinātnē notika paradigmas maiņa – līdzās eksaktajām disciplīnām (fizika, ķīmija, bioloģija) uzplauka arī sociālās zinātnes. Einšteina relativitātes teorija, Freida psihoanalīze un Dirkheima socioloģiskās teorijas pavēra jaunu skatījumu uz pasauli, cilvēku un sabiedrību. Šie atklājumi mainīja arī kultūras izpratni par realitāti.

Filozofija un intelektuālās idejas

1) Pārmaiņu un krīzes izjūta:

Modernisma laikmetā pieauga interese par cilvēka iekšējo pasauli, subjektīvo uztveri un jēgas meklējumiem. Filozofi, piemēram, Frīdrihs Nīče un Martins Heidegers, apšaubīja iepriekšējo gadsimtu pārliecību par saprāta visvarenību un sabiedrības progresa neizbēgamību.

2) Nihilisms un eksistenciālisms:

Pastiprinājās skepse pret tradicionālajām vērtībām un ideoloģijām. Nihilisma un eksistenciālisma idejas uzsvēra cilvēka vientulību, brīvību un atbildību savas dzīves veidošanā. Šie koncepti vēlāk dziļi ietekmēja literatūru un mākslu.

Mākslas un literatūras attīstība

1) Stilistiskā daudzveidība un avangards:

Modernisma mākslā izveidojās vairāki virzieni, kas apzināti lauza klasiskās tradīcijas un meklēja jaunas izteiksmes formas. No simbolisma un ekspresionisma līdz kubismam, dadaismam un sirreālismam – mākslinieki tiecās attēlot nevis ārējo realitāti, bet iekšējo pasauli un cilvēka psihes slāņus.

2) Literatūrā – apziņas plūsma un eksperimentācija:

Rakstnieki, piemēram, Džeimss Džoiss, Virdžīnija Vulfa, Marsels Prusts un Franss Kafka, radīja jaunu naratīva stilu, kurā uzsvars tika likts uz apziņas plūsmu, fragmentētām atmiņām un realitātes daudzslāņainību. Literatūra kļuva introspektīva, nereti sarežģīta un izaicinoša.

3) Mākslas autonomija:

Modernisma laikā māksla atbrīvojās no ārējiem uzdevumiem (reliģijas, politikas, morāles) un kļuva par patstāvīgu jomu ar savu iekšējo loģiku. Mākslinieks tika uzskatīts par redzētāju, jaunu patiesību meklētāju un sabiedrības apziņas provocētāju.